ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3896/26 Справа № 173/1801/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кожевник О. А. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Агєєва О.В.
за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання, 
- за апеляційною ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Хандусенко Іван Олегович, 
на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року, - 

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
15 липня 2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання, в якому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі частини його заробітку до закінчення нею навчання.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є донькою відповідача у справі ОСОБА_2 . До досягнення нею повноліття мати на її утримання отримувала від батька аліменти. ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилось 18 років та вона є студенткою 1 курсу денної форми навчання гр.УС-24 факультету української та іноземної філології та мистецтвознавства ДНУ. Термін закінчення навчання 30.06.2028 року. На даний час позивачка проживає з матір`ю яка фінансово їй допомагає, але вона потребує більших коштів для забезпечення її потреб пов`язаних з проживанням та навчанням. Власного доходу вона не має. Мати має дохід 8000,00 грн на місяць та крім позивачки забезпечує її молодшого брата, якому 7 років.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання – задовольнити частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи стягнення з 15.07.2025 року і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2028 року, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
16.01.2026 рокувід  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Хандусенко Іван Олегович,надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі №173/1801/25 та ухвалення нового рішення про залишення позовної заяви без задоволення з покладенням судових витрат на позивачку.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачкою не надано належних доказів, які б свідчили, що позивачка або мати із якою вона проживає вичерпали усі можливості самостійного забезпечення потреб дитини. Не надано детального розрахунку фактичних витрат які необхідні для її утримання як дитини, яка продовжує навчання. Відсутні підтверджуючі документи (квитанції, договори, акти, довідки), які б свідчили про реальний рівень витрат на проживання, навчання, харчування, проїзд, придбання підручників тощо.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило. 

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с. 131-133).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).
Згідно з копією довідки №87-225-244 від 30.06.2025 року ОСОБА_1 дійсно є здобувачкою вищої освіти 1 курсу денної форми навчання гр. УС-24 факультету української й іноземної філології та мистецтвознавства ДНУ. Навчання за рахунок коштів фізичних осіб. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року(а.с. 4).
З листа ректора Криворізького державного педагогічного університету від 19.11.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 зарахована 01.09.2024 року для здобуття освітнього ступеня «бакалавр» за спеціальністю 014 середня освіта (Інформатика) денної форми здобуття освіти за кошти державного бюджету за результатами адресного розміщення бюджетних місць (за державним замовленням) без використання пільг. Академічну чи соціальну стипендію не отримує.
Листом ректора Дніпровського національного університету Імені Олеся Гончара від 25.11.2025 суду повідомлено, що ОСОБА_1 є студенткою навчального закладу, вартість навчання становить 123000,00 грн за весь період навчання на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти. Оплату за її навчання здійснила ОСОБА_4 у розмірі 40500,00 грн. До адміністрації навчального закладу від ОСОБА_1 не надходили документи на підтвердження статусу члена її сім`ї як учасника бойових дій. ОСОБА_1 не проживала і не проживає в студентському гуртожитку. У навчальному закладі навчальний рік організований у змішаній формі навчання, яка поєднує очне та дистанційне навчання.
29.05.2024 року ОСОБА_2 звертався до невропатолога з приводу болі у грудному відділі хребта та йому призначене лікування, 26.08.2024 року звертався повторно до невропатолога зі скаргами щодо обмеження руху. З 02.11.2025 року по 11.04.2025 року перебував на лікуванні у терапевтичному відділенні КП Верхівцевська ЦМЛ «ВМР».
Відповідач має ще двох малолітніх дітей, на утримання яких стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей, копією рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2021 року та копією витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 має переплату станом на 05 березня 2025 року 25318,51 грн.

Судом першої інстанції враховано, що відповідач є працездатним чоловіком, який має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання, що не оспорювалося останнім. Наявність оплати за навчання не є підставою для відмови у позові, оскільки сума сплачена за навчання становить 40500,00 грн, а з інформації наданої Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара вбачається, що вартість навчання за весь період становить 123000,00 грн, з чого вбачається, що позивачка потребує матеріальної допомоги на оплату за навчання.

Встановивши зазначені вище обставини суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та платоспроможності самого відповідача.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 

Відповідно до положень статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

При прийнятті рішення вимоги статей 182, 199 СК України були додержані судом першої інстанції у повній мірі.

Суд першої інстанції врахував, що відповідач має ще двох неповнолітніх дітей, на утримання яких з нього стягуються аліменти, а також стан здоров`я відповідача, а тому зменшив розмір аліментів з частини (як просила позивачка) до 1/8 частини від заробітку відповідача. Стягнутий розмір аліментів відповідає вимогам ч. 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», а доказів того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу матеріали цивільної справи не містять.

Щодо того, що на думку відповідача є недоведеним, що повнолітня донька, яка продовжує навчання не потребує допомоги слід зазначити, що ці доводи не підкріплені відповідними доказами, що позивачка має самостійний дохід, який надає можливість вести відповідний рівень життя. 

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Хандусенко Іван Олегович, залишити без задоволення.
Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 28.08.2026 року.

Судді: