Справа № 420/8208/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 25 березня 2026 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення, оформлене протоколом, Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період зазначеного в повідомленні від 31.12.2025 року №251213-233856 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочки від призову за мобілізацією на підставі п.4 ч.3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позиція позивача обґрунтовується наступним
Позивач зазначає, що 2025 року, ОСОБА_1 надіслав на адресу голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву, у якій повідомив, що він є особою, яка на підставі абзацу (за наявності) 2 пункту 3 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим, просив розглянути дану заяву та оформити йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. До вказаної заяви, ним було долучено: копію паспорту громадянина України; копію картки платника податків, копії свідоцтв про народження; копію сповіщення з єдиного державного реєстру про зникнення безвісті брата. Однак, за результатом розгляду заяви позивача комісією було прийнято рішення про відмову в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, про що сформовано письмове повідомлення від 31.12.2025 року №251213-233856. Підставою для відмови у наданні відстрочки слугувала відсутність документів. Рішення яке складено відповідачем про відмову у наданні відстрочки позивач не отримав. 
Позивач вважаючи рішення, оформлене протоколом, Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період зазначеного в повідомленні від 31.12.2025 року №251213-233856 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочки від призову за мобілізацією на підставі п.4 ч.3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» протиправним, звернувся до суду з даним позовом. 
Позиція відповідач обґрунтовується наступним
Відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись в цілому на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_4 (з 28.02.2026 перейменовано на ІНФОРМАЦІЯ_5 ) розглянуто заяву та підтвердні документи позивача щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 4 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зі змінами). 17.12.2025 року Комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 на засіданні розглядала отриману з Центру надання адміністративних послуг заяву 20251213-233856 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язаному ОСОБА_2 09: ІНФОРМАЦІЯ_7 , у пакеті документів якого були виявлені розбіжності, а саме у заяві в документах підтвердження зазначений Витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, водночас у додатках до заяви міститься Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, та не міститься сканована копія Витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, який зазначений документах підтвердження.
Тому з метою належної організації роботи з розгляду питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації вищезазначеному військовозобов`язаному, Комісією зроблено запит до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, чи надавалась заявником у додатках до вищезазначеної заяви копія Витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, якщо так прохання надіслати її разом із відповіддю на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_4 : ІНФОРМАЦІЯ_8 протягом 3 днів з часу отримання даного запиту. 25.12.2025 року на запит надійшла відповідь з ДНАП вих.№1964ел/01-09 від 24.12.2025, що при поданні заяви ОСОБА_1 не було подано запитуваного витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Тому на черговому засіданні протоколом від 30.12.2025 р. № 52 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 
Процесуальні дії та клопотання учасників справи
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України.
02 квітня 2026 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
09 квітня 2026 року та 10 квітня 2026 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
Станом на 07 травня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, суд встановив наступні факти та обставини.
Обставини справи встановлені судом
ОСОБА_1 , є громадянином України та військовозобов`язаною особою, що перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Як вказує позивач, 2025 року він надіслав на адресу голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву, у якій повідомив, що він є особою, яка на підставі абзацу (за наявності) 2 пункту 3 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим, просив розглянути дану заяву та оформити йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. До вказаної заяви, ним було долучено: копію паспорту громадянина України; копію картки платника податків, копії свідоцтв про народження; копію сповіщення з єдиного державного реєстру про зникнення безвісті брата.
17.12.2025 року Комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 на засіданні розглядала отриману з Центру надання адміністративних послуг заяву позивача за № 20251213-233856 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язаному ОСОБА_2 09: ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Як зазначив відповідач, у пакеті поданих документів були виявлені розбіжності, а саме у заяві в документах підтвердження зазначений Витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, водночас у додатках до заяви містився лише Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, та була відсутня сканована копія Витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, який зазначений позивачем в документах підтвердження.
Тому відповідачем з метою належної організації роботи з розгляду питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації вищезазначеному військовозобов`язаному, Комісією зроблено запит до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо того, чи надавалась заявником у додатках до вищезазначеної заяви копія Витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, якщо так прохання надіслати її разом із відповіддю на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_4 протягом 3 днів з часу отримання даного запиту. 
25.12.2025 року на запит надійшла відповідь з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за вих.№1964ел/01-09 від 24.12.2025 року, відповідно до якої повідомлено, що при поданні заяви ОСОБА_1 не було подано запитуваного витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
З огляду на викладене, на черговому засіданні протоколом від 30.12.2025 року № 52 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки позивачем не було долучено до заяви єдиного передбаченого Порядком №560 як обов`язкового для членів сім`ї осіб, зниклих безвісти, витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. 
Вважаючи протиправним рішення, оформлене протоколом, Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період зазначеного в повідомленні від 31.12.2025 року №251213-233856 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочки від призову за мобілізацією на підставі п.4 ч.3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Джерела права та висновки суду
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Статтею 1 Закону № 3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до норм абз. 5 статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 № 1932-XII передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
В свою чергу нормами статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-ХІІ) визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону № 3543-XII.
Згідно з п.4 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі по тексту – Порядок №560) визначає: механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
Згідно з п.56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Додаток 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізацій, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року (із змінами та доповненнями, далі - Порядок №560) передбачає наступний перелік необхідних документів для отримання відстрочки за п.4 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни), витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану (у тому числі сповіщення або копія акта службового розслідування, або витяг із наказу про виключення із списків особового складу (із зазначенням підстави).
Як встановлено судом, 17.12.2025 року Комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 на засіданні розглядала отриману з Центру надання адміністративних послуг заяву позивача за № 20251213-233856 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язаному ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Як зазначив відповідач, у пакеті поданих документів були виявлені розбіжності, а саме у заяві в документах підтвердження зазначений Витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, водночас у додатках до заяви містився лише Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, та була відсутня сканована копія Витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, який зазначений позивачем в документах підтвердження.
Тому відповідачем з метою належної організації роботи з розгляду питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації вищезазначеному військовозобов`язаному, Комісією зроблено запит до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо того, чи надавалась заявником у додатках до вищезазначеної заяви копія Витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, якщо так прохання надіслати її разом із відповіддю на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_4 протягом 3 днів з часу отримання даного запиту. 
25.12.2025 року на запит надійшла відповідь з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за вих.№1964ел/01-09 від 24.12.2025 року, відповідно до якої повідомлено, що при поданні заяви ОСОБА_1 не було подано запитуваного витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Відтак, позивачем до заяви про надання відстрочки від призову по мобілізації, на особливий період, згідно пункту 4 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було долучено копії: свідоцтва про його народження, свідоцтва про народження його брата ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_11 та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Будь-яких інших документів до заяви надано не було, що не спростовано позивачем.
З огляду на викладене, на черговому засіданні протоколом від 30.12.2025 року № 52 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки позивачем не було долучено до заяви єдиного передбаченого Порядком №560 як обов`язкового для членів сім`ї осіб, зниклих безвісти, витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. 
Оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» право на відстрочку від призову під час мобілізації мають особи, чиї близькі родичі загинули або пропали безвісти за визначених законом обставин, за умови належного документального підтвердження таких обставин.
Порядком №560 чітко визначено перелік документів, необхідних для підтвердження підстав для надання відстрочки, зокрема обов`язковим є подання витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Як встановлено судом, позивачем при зверненні із заявою про надання відстрочки вказаний документ подано не було, що підтверджується як матеріалами справи, так і відповіддю Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради.
Крім того, позивачем не надано до суду витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин і під час розгляду даної справи, що свідчить про відсутність належного документального підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу для отримання відстрочки.
Наданий позивачем витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не є належним та достатнім доказом у розумінні вимог Порядку №560, оскільки не підтверджує факт внесення особи до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Таким чином, позивач не надав усіх необхідних документів, передбачених законодавством, для підтвердження наявності підстав для надання відстрочки від призову.
Посилання позивача на те, що факт зникнення особи може підтверджуватися іншими документами, зокрема сповіщенням сім`ї або матеріалами кримінального провадження, не спростовують правомірності дій відповідача, оскільки порядок та умови надання відстрочки від призову під час мобілізації визначені чітко та імперативно.
Так, відповідно до вимог Порядку №560, для отримання відстрочки на підставі пункту 4 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язковим є подання, зокрема, витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Наведений перелік документів є визначеним нормативно-правовим актом та не підлягає розширеному тлумаченню суб`єктом звернення або судом.
Таким чином, подання інших документів, у тому числі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань чи повідомлення про зникнення особи, не може вважатися належним підтвердженням підстав для надання відстрочки у розумінні вимог Порядку №560.
Крім того, як встановлено судом, позивачем не було подано ані витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, ані сповіщення сім`ї ні при зверненні до відповідача, ні під час розгляду справи судом, що свідчить про відсутність належного доказового підтвердження заявлених підстав.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_12 про відмову у наданні відстрочки прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому підстав для визнання його протиправним та скасування – немає.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу відстрочку, суд зазначає, що така вимога є похідною від вимоги про визнання рішення протиправним, а також втручається у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, що суперечить положенням Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п. 4 ч. 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є правомірною.
Водночас суд зауважує, що особа, якій відмовлено у наданні відстрочки, не позбавлена можливості повторно звернутися до ТЦК та СП з відповідною заявою та необхідним переліком документів.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується. 
Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити. 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_13 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя С.О. Cтефанов

.