ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/9195/24 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Сорочка Є.О.,
суддів Коротких А.Ю., 
Єгорової Н.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - Пенітенціарної академії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить: 
- визнати Журнал бойових дій Академії ДПтС (інвентарний №292т від 24.02.2022) належним та допустимим документом, який входить до складу бойових документів, в якому відображається підготовка і хід бойових дій у період дії воєнного стану в Україні;
- визнати протиправним та скасувати рішення від 08.02.2024 №79 про відмову у наданні йому статусу учасника бойових дій;
- зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства юстиції України повторно розглянути матеріали про визнання його учасником бойових дій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки Журнал бойових дій Академії ДПтС (інвентарний №292т від 24.02.2022) не був взятий відповідачем до розгляду під час ухвалення спірного рішення, на думку позивача виникла необхідність у визнанні його в судовому порядку належним та допустимим документом. Також позивач зазначив, що належним чином оформленими документами підтверджується безпосередня участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. За таких обставин, відмова відповідача у наданні йому статусу учасника бойових дій є протиправною.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України від 08.02.2024 №79 про відмову позивачу у наданні статусу учасника бойових дій;
- зобов`язано Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України повторно розглянути матеріали про визнання позивача учасником бойових дій. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що абзац 9 пункту 4 Порядку № 413 визначає вичерпний перелік документів, у тому числі як одного з них, для надання особам статусу учасника бойових дій (далі - УБД), проте Пенітенціарна академія України, яка була ініціатором звернення до Міністерства юстиції України із заявою про надання позивачу статусу УБД, документального підтвердження фактів особистої участі осіб начальницького складу Академії, в тому числі і позивача, або у складі військової частини у виконанні бойових завдань не надала. У зв`язку з чим, Комісія прийняла рішення відмовити позивачу у наданні статусу УБД відповідно до абзаців 2 і 3 пункту 11 Положення № 4324/5.
Також відповідач просить розгляд апеляційної скарги здійснювати в судовому засіданні.
У свою чергу, колегія суддів наголошує на тому, що визначені у частині першій статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) умови є самостійними та не залежними один він одного для цілей застосування судом апеляційної інстанції письмової процедури розгляду спору. Тобто, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) є безпосередньою підставою для можливості застосування письмового провадження незалежно від наявності чи відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Відповідно до частини другої статті 311 КАС якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Водночас, з огляду на положення частин першої та четвертої статті 308 КАС, у суду відсутні підстави вважати необхідним розгляд справи здійснювати у судовому засіданні. Відповідних обставин судом апеляційної інстанції встановлено не було. Наявні в матеріалах справи та зібрані судом першої інстанції докази дають змогу у повній мірі встановити необхідні обставини справи та правильно вирішити спір.
Тому, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів не вбачає підстав для призначення її розгляду у судовому засіданні.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач з 18.08.2015 проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького складу (а.с. 18).
Згідно наказу командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19.04.2022 №43 позивач з 04.04.2022 прибув до складу сил та засобів оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучаються та беруть безпосередню участь в оборонній операції для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, з метою виконання службових (бойових завдань) (а.с. 23).
Відповідно до довідки Оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 08.11.2022 №530/д/ОУВЧ позивач у період з 04.04.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області, м. Чернігові. Підставою для видачі довідки слугував наказ командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19.04.2022 №43 (а.с. 22).
08.02.2024 Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України розглянуто матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій особам начальницького складу Академії Державної пенітенціарної служби, зокрема і позивачу, за результатами розгляду яких прийнято рішення №79, яким відмовлено позивачу у наданні статусу учасника бойових дій. Підставою для відмови слугувало посилання на абзаци другий та третій пункту 11 Положення про комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.12.2023 №4324/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2023 року за №2201/41257 (а.с. 15).
При цьому, відповідно до витягу з протоколу засідання, з метою недопущення необґрунтованого прийняття рішення щодо надання комісією статусу учасника бойових дій було надіслано відповідні запити (а.с. 98-100).
Листом в/ч НОМЕР_1 від 11.01.2023 №502/16/22 повідомлено про неможливість надати витяги з підсумкових бойових донесень або витягів із бойових розпоряджень у зв`язку з передачею вказаних документів до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України та те, що їм надано гриф обмеження доступу «Таємно» та «Для службового користування» (а.с. 101-102).
Відповідно до архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 22.09.2023 №328/14.7/11-23/ДСК в перевірених наказах командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » / «Чернігів» за запитуваний період вибуття зі складу сил та засобів оперативного угрупування позивача не відображено. До Галузевого державного архіву Міністерства оборони України на зберігання надійшли: підсумкові бойові донесення ТГ «Чернігів» - ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період з 10 по 17.04.2022, доповіді, донесення, звіти, зведення, узагальнені довідки, що надаються командувачу (начальникам, керівникам) структурних підрозділів оперативних угруповань військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »/« ІНФОРМАЦІЯ_2 »/«Північ» за період з 23.02 по 28.09.2022, в яких зазначено, що угруповання виконували завдання в смузі відповідальності. Поіменні списки військовослужбовців особового складу відсутні (а.с. 108-109).
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що саме на комісії покладено обов`язок з вивчення документів, заслуховування пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та прийняття рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, а за відсутністю підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строк дії якого продовжено станом на день розгляду справи.
Відповідно до статті 5 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-ХІІ) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ установлено, що учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Механізм надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ, визначений Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі Порядок № 413 у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Абзацом першим та дев`ятим пункту 4 Порядку №413 закріплено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України: для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.
У свою чергу, абзацом другим пункту 4 Порядку №413 встановлено, що для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.
Абзацом 10 пункту 4 Порядку № 413 закріплено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України: для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - не менш як один з таких документів - витяги (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.
Відповідно до пункту 5 Порядку №413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку.
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання (пункт 6 Порядку №413).
Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене у судовому порядку (пункт 8 Порядку №413).
Отже, аналіз наведених норм права свідчить про те, що статус учасника бойових дій відповідно до приписів пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ та Порядку №413 надається особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, що підтверджується відповідними документами, перелік яких наведено у пункті 4 Порядку № 413.
При цьому, вказаними нормативно-правовими актами не визначається перелік підстав, за яких заявнику може бути відмовлено у наданні відповідного статусу.
Водночас, оцінка документів має істотне значення для прийняття відповідачем правильного рішення, а перелік документів для надання статусу учасника бойових дій, визначений абзацом десятим пункту 4 Порядку №413, допускає альтернативність і не зведений до їхньої сукупності.
Наказом Міністерства юстиції України від 18.12.2023 №4324/5 затверджено Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.12.2023 за №2201/41257 (далі Положення).
Пунктом 2 Положення передбачено, що основними завданнями комісії є прийняття рішення про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, звільненим зі служби, які набули право на отримання статусу учасника бойових дій під час проходження служби у Державній кримінально-виконавчій службі України.
Відповідно до абзаців другого та третього пункту 11 Положення комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі: відсутності підстав, які підтверджуються документами, для надання особам, зазначеним у пункті 2 цього Положення, статусу учасника бойових дій; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій.
З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 04.04.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Чернігівській області, м. Чернігові що підтверджується відповідною довідкою Оперативного угруповання військ «Чернігів» від 08.11.2022 №530/д/ОУВЧ.
Вказана довідка та наказ, на підставі якого вона видана, є чинними, на час розгляду справи не скасовані, видані державними органами, а тому в розумінні положень Порядку №413 містять достатні докази про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області, м. Чернігові.
При цьому, що у протоколі засідання комісії відсутні посилання щодо зауважень до поданих документів, не зазначено підстави неврахування наданих на розгляд Комісії документів.
Крім того, у листі від 10.02.2023 за №502/16/122 Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на запит комісії зазначила, що видало персональні довідки співробітникам Академії ДПтС про участь у заходах, чим підтвердило факт безпосередньої участі кожної особи в обороні України. Вищевказана довідка встановленого зразка і є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (а.с. 104-105).
Посилання відповідача на лист в/ч НОМЕР_1 , у якому повідомлено про неможливість надання витягів з підсумкових бойових донесень або витягів із бойових розпоряджень у зв`язку з передачею вказаних документів до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України та те, що їм надано гриф обмеження доступу «Таємно» та на архівну довідку Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 21.09.2023 №327/14.7/11-23/ДСК, у якій зазначено, що «угрупування виконували завдання в смузі відповідальності. Поіменні списки військовослужбовців особового складу відсутні», є необгрунтованими з огляду на наступне.
Пунктом 6 Порядку №413 встановлено, що комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
У той же час, пунктом 9 Положення також передбачено, що комісія: розглядає в місячний строк подані керівниками Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, державних установ «Центр пробації» та «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» (далі - органи і установи) або особою самостійно документи, передбачені пунктом 10 цього Положення; заслуховує пояснення осіб, стосовно яких подані документи, свідків та представників органів державної влади, інших установ та організацій.
Отже, саме на комісії покладено обов`язок з вивчення документів, заслуховування пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та прийняття рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, а за відсутністю підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Водночас, докази, що комісія на виконання своїх повноважень під час засідання вчиняла вищевказані дії, на встановлення обставин, що потребує підтвердження, відсутні.
Також, саме на Комісію покладено обов`язок з вивчення документів, у разі потреби в отримання додаткових відомостей, надсилати запити до відповідних архівних установ, інших органів і установ, заслуховувати пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та прийняття рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, а за відсутністю підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Водночас, у матеріалах справи відсутні докази про те, що Комісія на виконання своїх повноважень під час розгляду, поданих закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання (Академією), вчиняла дії, зокрема, щодо надіслання запиту до відповідної архівної установи з метою отримання витягів із бойових донесень та бойових розпоряджень оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »/«Чернігів» шляхом зазначення точних пошукових даних вказаних документів, що стосується позивача.
Також, Комісія не скористалась наданим правом заслухати свідків та представників органів державної влади, інших установ та організацій для визначення наявності підстав щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій.
При цьому, згідно матеріалів справи, Комісії було відомо про те, що бойові розпорядження й витяги з підсумкових бойових донесень знаходяться у архіві та носять оперативно-тактичний характер і містять відомості з грифом секретності «Таємно». Разом з тим, відсутні докази витребування Комісією таких документів, у тому числі, з грифом секретності.
Щодо посилання апелянта на висновки Шостого апеляційного адміністративного суду викладені у постанові від 06 листопада 2024 року у справі №620/4823/24, колегія суддів зазначає наступне.
Так, Шостий апеляційний адміністративний суд у справі №620/4823/24, скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, дійшов висновку про те, що документального підтвердження фактів особистої безпосередньої участі позивача у виконанні бойових завдань відповідачу надано не було. Крім того, судом встановлено, що листом Академії державної пенітенціарної служби від 15 серпня 2023 року №7/109дск надано витяги з наказів, в яких міститься інформація щодо бойових чергувань на блок-постах та визначених об`єктах, спостережень на визначених ділянках, відомості щодо виконання бойових завдань відсутні.
Однак, в матеріалах даної справи відсутні докази щодо спростування особистої безпосередньої участі позивача у виконанні бойових завдань, також, у витягу з протоколу засідання комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України не відображені зазначені обставини з посиланням на відповідні докази.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта щодо ідентичності даних справ та наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Окрім того, в силу приписів частини сьомої статті 78 КАС правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України від 08.02.2024 №79 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій позивачу та зобов`язання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства юстиції України повторно розглянути матеріали про визнання позивача учасником бойових дій.
Натомість, позовна вимога про визнання Журналу бойових дій Академії ДПтС належним та допустимим документом не підлягає задоволенню з огляду на відсутність у адміністративного суду таких повноважень в силу норм Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, визнання протиправним та скасування спірного рішення охоплює в собі й визнання протиправними дій при його прийнятті.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких 

Суддя Н.М. Єгорова