ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 500/5853/25
адміністративне провадження № К/990/13007/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Загороднюка А. Г., Соколова В. М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду (постановлену у склад колегії суддів: Заверухи О. Б., Гінди О. М., Мандзія О. П.) від 10 березня 2026 року у справі №500/5853/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)", які полягають у ненарахуванні та невиплаті у належному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року;
- зобов`язати Державну установу "Збаразька виправна колонія (№63)" нарахувати та виплатити у належному розмірі індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Державну установу "Збаразька виправна колонія (№63)" нарахувати та виплатити у належному розмірі компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині сплати судового збору та надано п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2026 року скаргу повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник отримав 04 березня 2026 року у своєму Електронному кабінеті через підсистему «Електронний суд», однак у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунув.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Не погодившись з ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2026 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримано ним 04 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд», а тому з урахуванням положень статті 120 КАС України останнім днем для усунення недоліків є 09 березня 2026 року.
Скаржник зауважує, що на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, 09 березня 2026 року ним було подано до Восьмого апеляційного адміністративного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої було додано документи про сплату судового збору в загальному розмірі 2906,88 грн (копії платіжних інструкцій № 3586 від 23 лютого 2026 року та № 3694 від 06 березня 2026 року). 
Факт подання такої заяви підтверджується відомостями підсистеми «Електронний суд», зокрема, карткою руху документу, які скаржником додано до касаційної скарги.
Ураховуючи викладене, на думку скаржника, недоліки апеляційної скарги було усунуто у строк, встановлений ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року, а тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.
Верховний Суд ухвалою від 25 березня 2026 року відкрив касаційне провадження за указаною касаційною скаргою.
Позивач не подала відзив на касаційну скаргу, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України. Однак таке право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
Так, пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Згідно із частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
Як вже зазначалось, підставою для повернення апеляційної скарги у цій справі слугувало те, що відповідачем не виконано вимоги ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, а саме, не надано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Колегія суддів уважає передчасними такі висновки апеляційного суду з огляду на таке.
Установлено, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслано відповідачу через систему «Електронний суд» та доставлено в його «Електронний кабінет» 04 березня 2026 року о 14:45, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.
З матеріалів справи також убачається, що 09 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції скаржником було надіслано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано копії платіжних інструкцій № 3586 від 23 лютого 2026 року та № 3694 від 06 березня 2026 року про сплату судового збору в загальному розмірі 2906,88 грн.
Наведене свідчить, що документи на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху було надіслано відповідачем в останній день для усунення недоліків - 09 березня 2026 року.
Водночас суд апеляційної інстанції не надав їм жодної правової оцінки та постановив 10 березня 2026 року ухвалу про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Ураховуючи викладене, у справі, що розглядається, має місце передчасне вирішення судом апеляційної інстанції питання про повернення апеляційної скарги у зв`язку із неусуненням недоліків апеляційної скарги, яка була залишена без руху.
За таких обставин справи Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Отже, доводи касаційної скарги знаходять своє підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції. Вказане, на переконання колегії суддів, зумовлює скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Оскільки у цій справі порушення норм процесуального права допущено судом апеляційної інстанції, справа підлягає направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)" задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2026 року скасувати, а справу № 500/5853/25 направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін
Судді А. Г. Загороднюк
В. М. Соколов