Справа № 420/36501/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов?язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ), в якому позивачі просять суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо невиплати позивачам компенсації втрати частини доходів через порушення встановлених строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки за виплати грошового забезпечення, починаючи з лютого 2023 року по дату фактичної виплати;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) виплатити позивачам компенсацію втрати частини доходів через порушення встановлених строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки за виплати грошового забезпечення починаючи з лютого 2023 року по дату фактичної виплати.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони проходили службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ).
Водночас, їм не було нараховано та виплачено додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди вказані в довідках командира військової частини НОМЕР_3 (про періоди участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань особового складу НОМЕР_1 приказ) від 12.03.2023 №670, від 04.06.2023 №1685, від 02.07.2023 №1970, від 04.08.2023 №2272, внаслідок чого позивачі були змушені звертатися до суду. На виконання рішення суду, відповідач за період квітня-травня 2025 року виплатив позивачам грошове забезпечення у належному розмірі.
У той же час відповідачем, в порушення ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», не було виплачено на користь позивачів компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 
Не погоджуючись із зазначеною невиплатою компенсації втрати частини доходу, позивачі звернулись до суду із даним адміністративним позовом.
Ухвалою суду по справі №420/36501/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов. 
НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військовою частиною НОМЕР_2 ) адміністративний позов позивача з додатками, а також ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 24.11.2025 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. 
У визначений КАС України п`ятнадцятиденний строк відзив на адміністративний позов відповідачем наданий не був, будь-яких клопотань щодо продовження строку для подання відзиву відповідачем не заявлено, будь-яких пояснень щодо неможливості надання відзиву у строк, встановлений судом, не надано.
При цьому, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, а також про можливість вирішення судом справи за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України.
Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд у справі встановив наступне.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 проходили військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ).
Водночас, позивачам не було нараховано та виплачено додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за періоди, вказані в довідках командира військової частини НОМЕР_3 (про періоди участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань особового складу НОМЕР_1 приказ) від 12.03.2023 №670, від 04.06.2023 №1685, від 02.07.2023 №1970, від 04.08.2023 №2272, що змусило їх звертатися до суду.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року по справі №420/32074/24, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 року, відповідач у період квітня-травня 2025 року здійснив виплату позивачам додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а саме:
ОСОБА_1 – платіжна інструкція №5225 від 28.04.2025 року,
ОСОБА_2 - платіжна інструкція №5224 від 28.04.2025 року,
ОСОБА_3 - платіжна інструкція №5583 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_4 - платіжна інструкція №5223 від 28.04.2025 року,
ОСОБА_5 - платіжна інструкція №5239 від 28.04.2025 року,
ОСОБА_6 - платіжна інструкція №5228 від 28.04.2025 року,
ОСОБА_7 - платіжна інструкція №5221 від 28.04.2025 року,
ОСОБА_8 - платіжна інструкція №5238 від 28.04.2025 року та платіжна інструкція №5570 від 22.05.2025 року;
ОСОБА_9 - платіжна інструкція №5574 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_10 - платіжна інструкція №5601 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_11 - платіжна інструкція №5568 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_12 - платіжна інструкція №5589 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_13 - платіжна інструкція №5592 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_14 - платіжна інструкція №5595 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_15 - платіжна інструкція №5598 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_16 - платіжна інструкція №5580 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_17 - платіжна інструкція №5604 від 22.05.2025 року,
ОСОБА_18 - платіжна інструкція №5577 від 22.05.2025 року.
Факт нарахування та виплати на виконання судового рішення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, на розрахункові рахунки позивачів у період квітня-травня 2025 року відповідачем за час розгляду справи не заперечувався.
Разом з тим, відповідачем не було виплачено на користь позивачів компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 
Враховуючи вищезазначене, представник позивачів звернувся до військової частини із окремою заявою від 09.06.2025 року про виплату позивачам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати.
Водночас, відповіді на вищевказану заяву представник відповідачів не отримав. 
Не погоджуючись із вищезазначеними обставинами, позивачі звернулись до суду з позовом для захисту власних прав та інтересів із вказаним адміністративним позовом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дослідивши адміністративний позов та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-III від 19.10.2000 року (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За ст. 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення).
Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).
Відповідно до п.3 Порядку №159 компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно ст.3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Тобто, основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та нарахування доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися в день виплати основної суми доходу.
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону №2050-III). 
Використане у ст.ст. 3, 4 Закону №2050-ІІІ формулювання доводить, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, та означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Суд з цього приводу зазначає, що згідно норм чинного законодавства, компенсація частини втраченого доходу виплачується з моменту, коли у особи виникло право на отримання такого доходу, а не з моменту звернення особи із відповідною заявою про виплату складової грошового забезпечення.
При цьому, виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 року по справі №826/8319/16 та від 18.07.2023 року по справі №200/10663/21.
За ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Вищезазначена правова позиція підтримана П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 10.04.2024 року по справі №420/30322/23.
Аналізуючи вищезазначене, оскільки несвоєчасне нарахування та виплата позивачам додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, відбулись у зв`язку з протиправними діями відповідача, тобто з вини органу, що нараховує і виплачує грошове забезпечення, що встановлено судовим рішенням, то позивачі мають право на отримання компенсації втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Як було встановлено судом вище, нарахування та виплата позивачам додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, відбулась лише у квітні-травні 2025 року на виконання судового рішення.
Тобто, несвоєчасне нарахування та виплата додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, відбулась у зв`язку з протиправними діями Військової частини НОМЕР_2 , тобто з вини органу, що нараховував і виплачував таке грошове забезпечення позивачам під час проходження ними військової служби.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 02.04.2024 року у справі №560/8194/20 сформував правову позицію, згідно якої аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.
Крім того, Судова палата у вищевказаній постанові зазначила, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акту індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.
Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону №2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.
Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.
За ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Вищевказана правова позиція була підтримана П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 29.04.2024 року по справі №400/14209/23.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Підсумовуючи вищевикладене, оскільки додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, виплачена позивачам на виконання судового рішення, тобто, у даній справі встановлено порушення строків виплати позивачам додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, а також, з огляду на те, що разом з виплатою додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, відповідачем не виплачено позивачам компенсації втрати частини доходу, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів щодо визнання протиправною бездіяльності НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, виплаченої у період квітня-травня 2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року у справі №420/36501/24.
Також суд вважає за необхідне зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, виплаченої у період квітня-травня 2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року у справі №420/36501/24.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приймаючи до уваги те, що позивачів звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, виплаченої у період квітня-травня 2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року у справі №420/36501/24.
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, виплаченої у період квітня-травня 2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року у справі №420/36501/24.
Розподіл судових витрат не провадити.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), 
Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), 
Позивач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ), 
Позивач - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 ), 
Позивач - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 ), 
Позивач - ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_9 ), 
Позивач – ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_10 ), 
Позивач - ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_11 ), 
Позивач - ОСОБА_9 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_12 ), 
Позивач - ОСОБА_10 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_13 ), 
Позивач - ОСОБА_11 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_14 ), 
Позивач - ОСОБА_12 ( АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_15 ), 
Позивач - ОСОБА_13 ( АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_16 ), 
Позивач - ОСОБА_14 ( АДРЕСА_14 , РНОКПП НОМЕР_17 ),
Позивач - ОСОБА_15 ( АДРЕСА_15 , РНОКПП НОМЕР_18 ), 
Позивач - ОСОБА_16 ( АДРЕСА_16 , РНОКПП НОМЕР_19 ), 
Позивач - ОСОБА_17 ( АДРЕСА_17 , РНОКПП НОМЕР_20 ), 
Позивач - ОСОБА_18 ( АДРЕСА_18 , РНОКПП НОМЕР_21 ) 
Відповідач - НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_19 , код ЄДРПОУ НОМЕР_22 )

Суддя О.В. Білостоцький