КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року Київ № 320/38938/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної інспекції архітектури та містобудування України до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Вікторія», про визнання протиправними та незаконними дій і скасування містобудівних умов та обмежень, 
в с т а н о в и в:
у липні 2025 року Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ, Інспекція) звернулась до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Департамент містобудування, Департамент, Департамент містобудування та архітектури, відповідач).
Просили суд:
- визнати протиправними та незаконними дії Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо видачі містобудівних умов та обмежень від 24.04.2013 № 6019/0/12/009-13 (містобудівні умови та обмеження), з реєстраційним номером в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:4058-6779-4281-3756, для проектування об`єкта будівництва «Будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом», розташованого за адресою: вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва (на земельних ділянках з кадастровими номерами: 8000000000:69:153:0021, 8000000000:69:153:0023, 8000000000:69:153:0024, 8000000000:69:153:0025);
- визнати протиправними та скасувати містобудівні умови та обмеження від 24.04.2013 № 6019/0/12/009-13, з реєстраційним номером в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:4058-6779-4281-3756, для проектування об`єкта будівництва «Будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом», розташованого за адресою: вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва (на земельних ділянках з кадастровими номерами: 8000000000:69:153:0021, 8000000000:69:153:0023, 8000000000:69:153:0024, 8000000000:69:153:0025).
Ухвалою від 02.09.2025 позов залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.
Ухвалою суду від 19.09.2025, після усунення недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Вікторія», код ЄДРПОУ: 01564785; місцезнаходження: 19422, Черкаська обл., Черкаський район, село Нетеребка, вул. Центральна, буд. 1-А (ПрАТ «Вікторія»).
Ухвалою суду від 01.06.2026 клопотання Приватного акціонерного товариства «Вікторія» про визнання поважними причин неподання доказів у строк згідно з частиною третьою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України та поновлення цього строку задоволено; поновлено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства «Вікторія» строк на подання доказів, доданих до клопотання від 10.11.2025.
У той же час, цією ж ухвалою у задоволенні заяви про продовження процесуального строку від 02.10.2025 та клопотання про залишення позову без розгляду відмовлено.
В обґрунтування позовних вимог позивач заначив, що інспектором будівельного нагляду ДІАМ Степурою Н.Ю. у період з 06.05.2025 по 13.05.2025 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил відповідача, зокрема, під час видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.04.2013 № 6019/0/12/009-13. За результатами зазначеної перевірки виявлені ознаки порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час видачі оспорюваних містобудівних умов та обмежень, а саме: порушення вимог пункту 2.2 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 (в редакції від 16.03.2012) (Порядок № 109); порушення положень частини п`ятої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; містобудівні умови видані з порушенням пунктів 3.4 та 3.7 Порядку № 109. Наголосили, що виявлені порушення є підставою для скасування в судовому порядку спірних містобудівних умов та обмежень.
У зв`язку із цим ДІАМ просила задовольнити позов.
Відповідач надіслав відзив, де просив відмовити у задоволенні позову за відсутності правових підстав для його задоволення. Зазначали, що спірні містобудівні умови та обмеження від 24.04.2013 №6019/0/12/009-13 були видані Департаментом у відповідності до чинного на той момент законодавства та Порядку №109. Звертали увагу, що містобудівні умови видані заявнику на підставі: належним чином оформленої заяви замовника; комплекту документів, передбачених Порядком №109; рішень Київської міської ради про надання земельних ділянок; чинної на той час містобудівної документації на місцевому рівні. Підкреслили, що формальні недоліки містобудівних умов були зумовлені відсутністю затвердженого детального плану та плану зонування; не створили загрози правам третіх осіб, життю, здоров`ю або довкіллю; не можуть бути підставою для скасування документа через 12 років. 
Позивач не скористався своїм процесуальним правом і відповідь на відзив не надав. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, надала письмові пояснення щодо суті спору. Зазначили, що оскаржувані у цій справі містобудівні умови та обмеження відповідають затвердженій Порядком № 109 формі, а наміри забудови заявника узгоджуються з містобудівною документацією на місцевому рівні. У зв`язку з цим, третя особа просила суд в задоволенні позову відмовити. 
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
18.07.2007 між Фондом приватизації комунального майна Солом`янського району м. Києва та закритим акціонерним товариством «Вікторія» був укладений договір купівлі-продажу 998/1000 частини майнового комплексу шляхом викупу, згідно якого закрите акціонерне товариство «Вікторія» придбало у власність 998/1000 частин майнового комплексу 29984,90 кв. м. за адресою - м. Київ, вул. Василенка Миколи, буд. 2; договір купівлі-продажу від 18.07.2007 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Охендовським К.В., реєстраційний номер 798, право власності за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №4308224 від 18.07.2009.
10.04.2009 між Фондом приватизації комунального майна Солом`янського району м. Києва та закритим акціонерним товариством «Вікторія» був укладений договір купівлі-продажу комплексу будівель плодоовочевої бази (літери Л, Щ) та окремо визначеного майна частини цілісного майнового комплексу, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Василенка Миколи, буд. 2, згідно якого закрите акціонерне товариство «Вікторія» придбало у власність комплекс будівель плодоовочевої бази (літери Л, Щ) загальною площею 647,60 кв. м; договір купівлі-продажу від 10.04.2009 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Охендовським К.В., реєстраційний номер 4812, право власності за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №7184236 від 10.04.2009.
24.06.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Даталюкс» та закритим акціонерним товариством «Вікторія» були укладені:
- договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким закрите акціонерне товариство «Вікторія» придбало у власність прибудову літ. Д площею 58,20 кв. м, що складає 2/1000 частини від майнового комплексу площею 29 984,00 кв. м, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Василенка Миколи, буд. 2; договір купівлі-продажу від 24.06.2009 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Охендовським К.В., реєстраційний номер 1306, право власності за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №7434022 від 24.06.2009;
- договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого закрите акціонерне товариство «Вікторія» придбало у власність комплекс будівель, до складу якого входять: склад склотари (літера Д) та соко-томатний цех (літера Д’), загальною площею 3 196,60 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Василенка Миколи, буд. 2; договір купівлі-продажу від 24.06.2009 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Охендовським К.В., реєстраційний номер 1307, право власності за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №7434090 від 24.06.2009.
18.02.2010 ЗАТ «Вікторія» звернулось до Київської міської ради з клопотанням про надання згоди на розроблення документації із землеустрою із надання в оренду на 25 років земельної ділянки орієнтовним розміром 1.968 га по вул. Миколи Василенка, 2 в. м. Києві для будівництва та експлуатації багатофункціональних комплексів з паркінгом.
За результатами розгляду клопотання від 18.02.2010, відповідно до Земельного кодексу України, Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність в м. Києві, затвердженого рішенням Київради від 15.07.2004 №457/1867, із змінами, внесеними рішенням Київради від 24.12.2009 №930, 2999 та на підставі позитивного висновку постійної комісії Київради з питань земельних відносин, містобудування та архітектури (протокол від 31.03.2010) заявнику ЗАТ «Вікторія» було надано дозвіл від 28.04.2010 №Д-4673 на розроблення документації із землеустрою у орієнтовних межах, вказаних у Додатку до дозволу. 
Як видно із свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №376607 від 15.07.2010, закрите акціонерне товариство «Вікторія» змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Вікторія» (ЄДРПОУ 01564785).
На підставі дозволу від 28.04.2010 №Д-4673 на розроблення документації із землеустрою товариством з обмеженою документацією «Всеукраїнський центр розвитку містобудування та інжинірингу» було розроблено містобудівне обґрунтування будівництва багатофункціонального комплексу з паркінгом по вул. М. Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва. 
Згідно розділу 4 «Розрахунки щодо умов та обмежень забудови земельної ділянки» містобудівного обґрунтування проектом передбачено розташування ринку з антресолями на 2-му поверсі розрахунковою площею 3964 кв. м; орендних приміщень розрахунковою площею 2138 кв. м; адміністративних приміщень розрахунковою площею 2300 кв. м; виставкових залів розрахунковою площею 2530 кв. м; ігроленду розрахунковою площею 1700 кв. м; зони «фудкортів» розрахунковою площею 1207 кв. м; ресторану розрахунковою площею 330 кв. м; приміщень спортивно-розважального призначення (теніс, фітнес-центр, сквош, боулінг) розрахунковою площею 2360 кв. м. 
Пунктом 12 розділу «Містобудівні умови і обмеженнями забудови земельної ділянки. Текстова частина» передбачено, що згідно матеріалів Генерального плану розвитку м. Києва до 2020 року, затвердженого рішенням Київради від 28.03.2002 №370/1804, ділянка має орієнтовну площу 1,968 га, на якій передбачається будівництво багатофункціонального комплексу, функціонально відноситься до комунально-складської території, також відповідно до Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затвердженої рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 №806/3381, її не включено до озеленених територій загального користування м. Києва. У зв`язку з цим, коригування Генплану міста не потрібно. 
Згідно Анотації до містобудівного обґрунтування воно розроблене відповідно до Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про архітектурну діяльність», ДБН «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (ДБН 360-92**), Правил забудови м. Києва, постанови Кабінету Міністрів України «Порядок надання вихідних даних для проектування об`єктів містобудування» та ін.
Як видно із листа Міністерства регіонального розвиту та будівництва України від 18.08.2010 №2/8-21/12273 містобудівне обґрунтування «Будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом по вул. М. Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва», вказане містобудівне обґрунтування розроблене відповідно до вимог законодавства та державних будівельних норм і рекомендоване для подальшого затвердження у встановленому законодавством порядку.
Рішенням Київської міської ради від 01.12.2011 № 805/7041 затверджено проект відведення земельної ділянки для передачі ПрАТ «Вікторія» у короткострокову оренду на 5 років земельної ділянки площею 1,10 га для будівництва та експлуатації відкритої стоянки та паркінгу для зберігання транспортних засобів на вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва, у зв`язку з переходом права власності на майно (договори купівлі-продажу від 18.07.2007 та від 24.06.2009, акти передачі від 03.08.2007 № 479 та від 23.07.2009).
Рішенням Київської міської ради від 15.12.2011 № 947/7183 затверджено містобудівне обґрунтування щодо будівництва багатофункціонального комплексу з паркінгом по вул. М. Василенка, 2 в м. Києві, затверджено проект щодо відведення земельних ділянок для будівництва багатофункціонального комплексу з паркінгом та передано ПрАТ «Вікторія» земельні ділянки загальною площею 1,96 га для будівництва та експлуатації багатофункціонального комплексу з паркінгом на вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва у зв`язку з переходом права власності на об`єкти нерухомого майна (договори купівлі-продажу нерухомого майна від 18.07.2007 № 798, від 24.06.2009 № 1306, 1307 та акти приймання-передачі від 03.08.2007, від 23.07.2009), а саме: - ділянку № 1 площею 1,88 га – у довгострокову оренду на 15 років; - ділянку № 2 площею 0,03 га та ділянку № 3 площею 0,05 га – у короткострокову оренду на 5 років.
На виконання рішення Київської міської ради від 15.12.2011 № 947/718 між Київською міською радою (як Орендодавцем) та ПрАТ «Вікторія» (як Орендарем) були укладені: договори оренди земельних ділянок:
- договір оренди земельної ділянки від 20.11.2012 на передачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер – 8000000000:69:153:0021, місце розташування – вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва; розміром 18 085 кв. м з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації багатофункціонального комплексу з паркінгом, строком на 15 років, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г., зареєстрований в реєстрі за № 478, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 29.11.2012 за № 72-6-00667 у книзі записів державної реєстрації договорів;
- договір оренди земельної ділянки від 20.11.2012 на передачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:69:153:0025, місце розташування – вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва; розміром 10 975 кв. м з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації багатофункціонального комплексу з паркінгом, строком на 5 років, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г., зареєстрований в реєстрі за №481, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 29.11.2012 за № 72-6-00664 у книзі записів державної реєстрації договорів;
- договір оренди земельної ділянки від 20.11.2012 на передачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:69:153:0023, розміром 262 кв. м та земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:69:153:0024 розміром– 536 кв. м з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації багатофункціонального комплексу з паркінгом, місце розташування – вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва; строком на 5 років, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г., зареєстрований в реєстрі за №480, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 29.11.2012 за № 72-6-00666 у книзі записів державної реєстрації договорів.
Замовником будівництва ПрАТ «Вікторія» 10.04.2013 подано заяву до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для отримання містобудівних умов та обмежень, до якої були додані: нотаріально засвідчена копія документа на право власності – договори оренди земельних ділянок; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки; викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; актуальний черговий кадастровий план; фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з ТЕПами запланованого об`єкта будівництва; відомості про державну реєстрацію заявника нотаріально засвідчені (свідоцтво про державну реєстрацію, виписка з ЄДРПОУ, статут).
За результатом розгляду названої заяви Департамент надав замовнику будівництва ПрАТ «Вікторія» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на об`єкт «Будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом» за адресою: вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва від 24.04.2013 №6019/0/12/009-13.
Відповідно до наказу від 12.05.2025 № 91, на підставі направлення на проведення перевірки IR01:3399-9748-4004-2867 та на підставі підпункту 5 пункту 15 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 698, наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 24.04.2025 № 763, наказу Державної інспекції архітектури та містобудування України від 30.04.2025 № 91, головним інспектором будівельного нагляду ДІАМ Степурою Н.Ю. у період з 06.05.2025 по 13.05.2025 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зокрема, під час видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.04.2013 № 6019/0/12/009-13, назва об`єкта будівництва «Будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом», розташованого за адресою: вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва (на земельних ділянках з кадастровими номерами: 8000000000:69:153:0021, 8000000000:69:153:0023, 8000000000:69:153:0024, 8000000000:69:153:0025 (реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:4058-6779-4281-3756).
За результатами проведеної планової перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12.05.2025 за реєстраційним номером у ЄДЕССБ CH01:0616-3239-7056-6045, яким встановлені наступні порушення в сфері містобудівної діяльності, допущені відповідачем під час видачі оспорюваних містобудівних умов та обмежень: 
- відсутні належним чином засвідчені в установленому порядку копії документів про право власності (користування) земельною ділянкою (порушено пункт 2.2 Порядку № 109); 
- містобудівні умови та обмеження видані всупереч наявності підстав для відмови згідно з частиною п`ятою статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», наміри забудови не відповідають функціональному призначенню земельних ділянок; 
- видані з порушенням пунктів 3.4 та 3.7 Порядку № 109.
На підставі матеріалів позапланової перевірки головним інспектором будівельного нагляду ДІАМ Степурою Н.Ю. було прийнято рішення від 13.05.2025 за реєстраційним номером у ЄДЕССБ СІ01:1466-1408-7981-6322 про зупинення дії спірних містобудівних умов та обмежень.
07.07.2025 позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати містобудівні умови та обмеження від 24.04.2013 № 6019/0/12/009-13, з реєстраційним номером в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:4058-6779-4281-3756, для проектування об`єкта будівництва «Будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом», розташованого за адресою: вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва (на земельних ділянках з кадастровими номерами: 8000000000:69:153:0021, 8000000000:69:153:0023, 8000000000:69:153:0024, 8000000000:69:153:0025).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного.
За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI (Закон №3038-VI) (у редакції, яка діяла з 05.01.2013).
Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3038-VI суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.
Згідно із частиною першою статті 4 Закону №3038-V1 об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.
Положеннями частин першої, другої та четвертої статті 26 Закону № 3038-VI передбачено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Частиною п`ятою вказаної статті закріплено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
За положеннями частини першої статті 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є містобудівні умови та обмеження, технічні умови, завдання на проектування. 
У відповідності до частини першої статті 1 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки – документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
За положеннями частини другої статті 29 Закону № 3038-VI, які діяли на час видачі оспорюваних містобудівних умов та обмежень, фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. 
Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (частини третя і четверта статті 29 Закону №3038-V1).
За правилами частини п`ятої статті 29 Закону № 3038-VI розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. 
Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.
Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника (частина восьма статті 29 Закону № 3038-VI).
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, містобудівні умови та обмеження видаються при зверненні зацікавленої особи до спеціально уповноваженого органу містобудування та архітектури, до компетенції якого відноситься визначення відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні та у разі встановлення такої невідповідності прийняття рішення про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень. При цьому, підставою відмови в наданні містобудівних умов та обмежень є, виключно, невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні. 
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №803/1231/17, від 14.08.2018 у справі №823/5265/15, від 11.02.2020 у справі №803/1596/17, від 16.12.2021 у справі №826/8034/17 та від 09.02.2023 у справі №1540/3905/18.
За правилами частини сьомої статті 27 Закону № 3038-VI (в редакції Закону від 05.01.2013) склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.
Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 07.07.2011 № 109 (Порядок №109), визначалися процедура надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст. 
У відповідності до пункту 2.2 Порядку № 109 (в редакції від 16.03.2012, яка діяла на час видачі оспорюваних містобудівних умов та обмежень) для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва.
Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що замовником будівництва ПрАТ «Вікторія» 10.04.2013 подано до Департаменту містобудування та архітектури Київської міської ради заяву для отримання містобудівних умов та обмежень на будівництво об`єкта будівництва – багатофункціонального комплексу з паркінгом за адресою: м. Київ, вул. Василенка, 2. 
До заяви заявником додано: нотаріально засвідчені копії договорів оренди земельних ділянок від 20.11.2012 на передачу в оренду земельних ділянок з кадастровими номерами 8000000000:69:153:0021, 8000000000:69:153:0023, 8000000000:69:153:0024, 8000000000:69:153:0025; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки; викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; актуальний черговий кадастровий план; фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з ТЕПами запланованого об`єкта будівництва; відомості про державну реєстрацію заявника нотаріально засвідчені (свідоцтво про державну реєстрацію, виписка з ЄДРПОУ, статут).
За результатом розгляду названої заяви відповідач надав замовнику будівництва ПрАТ «Вікторія» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на об`єкт «Будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом» за адресою: вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва від 24.04.2013 №6019/0/12/009-13.
При видачі містобудівних умов та обмежень від 24.04.2013 №6019/0/12/009-13 відповідач врахував, що відповідно до Генерального плану міста, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804, функціональне призначення земельної ділянки, на якій заплановано будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом – комунально-складська територія. 
Містобудівними умовами та обмеженнями було визначено розробити проект відповідно до вимог, зокрема, ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населених пунктів», ДБН В.2.2-9-99 «Будівлі і споруди. Громадські будинки та споруди», ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі».
Отже, видаючи містобудівні умови та обмеження, відповідач, перевіривши відповідність щодо намірів забудови багатофункціонального комплексу з паркінгом по вул. М. Василенка, 2 в м. Києві, дійшов висновку, що його будівництво на комунально-складській території відповідає вимогам Генерального плану міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804.
Натомість актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12.05.2025 за реєстраційним номером у ЄДЕССБ CH01:0616-3239-7056-6045, складеним позивачем, було встановлено порушення в сфері містобудівної діяльності, допущені відповідачем під час видачі оспорюваних містобудівних умов та обмежень, а саме: 
- відсутні належним чином засвідчені в установленому порядку копії документів про право власності (користування) земельною ділянкою (порушено пункт 2.2 Порядку № 109); 
- містобудівні умови та обмеження видані всупереч наявності підстав для відмови згідно з частиною п`ятою статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», наміри забудови не відповідають функціональному призначенню земельних ділянок; 
- видані з порушенням пунктів 3.4 та 3.7 Порядку № 109.
Щодо невідповідності намірів забудови функціональному призначенню земельних ділянок, суд зазначає наступне. 
За змістом статті 16 Закону № 3038-VI (редакція від 05.01.2013) планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. 
Отже, містобудівною документацією на місцевому рівні є генеральний план населеного пункту, план зонування території і детальний план.
Як вбачається з матеріалів справи, на території міста Києва не було затверджено плану зонування території та/або детального плану, який би стосувався території, в межах якої перебувають земельні ділянки, передані ПрАТ «Вікторія» в оренду.
Таким чином, єдиною містобудівною документацією на місцевому рівні щодо території забудови на час видачі спірних містобудівних умов та обмежень був Генеральний план міста Києва до 2020 року, затверджений рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804, у складі якого міститься схема функціонального зонування території, відповідно до якої земельна ділянка, на якій заплановане будівництво багатофункціонального комплексу, знаходиться в межах комунально-складської території.
Така обставина не заперечуються учасниками справи.
Згідно ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» вказані Державні будівельні норми поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України.
У відповідності до пункту 2 ДБН 360-92** функціонально-планувальна структура міських поселень передбачає, що територія міста за функціональним призначенням і характером використання поділяється на сельбищну, виробничу, в т.ч. зовнішнього транспорту, і ландшафно-рекреаційну. 
Пунктом 2.2 ДБН 360-92** передбачено, що до сельбищної території входять ділянки житлових будинків, громадських установ, будинків і споруд, у т.ч. навчальних, проектних, науково-дослідних та інших інститутів бездослідних виробництв, внутрішньосельбищна вулична мережа і транспортна мережа, а також площі, парки, сади, сквери, бульвари, інші об`єкти зеленого будівництва й місця загального користування.
Пунктом 2.3 ДБН 360-92** закріплено, що виробнича територія призначена для розміщення промислових підприємств і пов`язаних з ними виробничих об`єктів, у т.ч. комплексів наукових установ з дослідними підприємствами, комунально-складських об`єктів, підприємств з виробництва та переробки сільськогосподарських продуктів; санітарно-захисних зон промислових підприємств; об`єктів спецпризначення (для потреб оборони); споруд зовнішнього транспорту і шляхів позаміського й приміського сполучення внутрішньоміської вулично-дорожної і транспортної мережі; ділянок громадських установ і місць загального користування населення, що працює на підприємствах міста. 
Пунктом 2.3 ДБН 360-92** унормовано, що до ландшафтно-рекреаційної території входять озеленені й водні простори у межах забудови міста і його зеленої зони, а також інші елементи природного ландшафту. До її складу можуть входити парки, лісопарки, міські ліси, ландшафти, що охороняються, землі сільськогосподарського призначення та інші угіддя, які формують систему відкритих просторів; заміські зони масового короткочасного і тривалого відпочинку, міжселищні зони відпочинку; курортні зони (у містах і селах, що мають лікувальні ресурси). 
За нормами пункту 2.11 ДБН 360-92** у межах основних структурно-планувальних елементів міста треба передбачати території для розміщення об`єктів і установ культурно-побутового обслуговування населення. Місця їх концентрації формуються як громадські центри різних рівнів.
Згідно із пунктом 2.15 ДБН 360-92** у системі загальноміського центру, виходячи з його функціональної структури, у зонах концентрації установ відповідних функцій треба формувати громадські комплекси (центри) моно- або поліфункціонального профілю.
Поліфункціональні комплекси (центри) слід формувати діловими, торгівельними, культурно-видовищними установами і розміщувати їх як у центральному ядрі, у контактній до нього зоні на в`їздах у ядро або загальноміський центр, у центральному планувальному районі (зоні), так і на головних осях інших планувальних районів.
Отже за змістом вказаних приписів громадські установи, в т.ч. громадські центри, і місця загального користування населення, що працює на підприємствах міста, можуть бути розміщені як на сельбищній, так і на виробничій території міста.
Вказане підтверджується фрагментом схеми організації промислових та комунально-складських територій, відповідно до якої комунально-складська територія, на якій заплановано будівництво багатопрофільного комплексу з паркінгом, відноситься до багатофункціональної зі збереженням пріоритету існуючих функцій.
У свою чергу виробнича територія міста включає промислову, науково-промислову та комунальну складську зону. 
Згідно пункту 4.1 ДБН 360-92** до складу промислово-виробничої зони, функціонально-спеціалізованої частини території міста входять об`єкти матеріального виробництва, комунального господарства, виробничої інфраструктури, науки і наукового обслуговування, підготовки кадрів, інші об`єкти невиробничої сфери, які обслуговують матеріальне і нематеріальне виробництво. 
Для повноцінного функціонування зони необхідні також наявність одного або декількох громадських центрів обслуговування, які б розміщувались переважно на стику із сельбищними територіями. До складу громадського центру слід включати установи як провідних функцій (управлінські, науково-проектного, інформаційного обслуговування), так і супутніх з вибірковою номенклатурою послуг (об`єкти культурно-побутового обслуговування, громадського харчування. Пункт охорони здоров`я та ін.).
За пунктом 4.15 ДБН 360-92** до складу спеціалізованих територій наукових, науково-виробничих установ слід включати території установ дослідницької діяльності, лабораторій, майстерень, корпусів експериментального (серійного) виробництва, комунально-складських зон, резервні території, рекреаційні, озеленені.
У відповідності до пункту 4.15 ДБН 360-92**комунально-складська зона - територія населеного пункту, призначена для розміщення груп і окремих підприємств, які забезпечують потреби населення у зберіганні товарів, комунальних і побутових послугах, із загальними для них об`єктами інженерно-технічного і адміністративного забезпечення. 
На території комунально-складської зони треба розміщувати підприємства і об`єкти харчової (харчосмакової, м`ясної і молочної) промисловості, торгівлі й плодоовочевого господарства: загальнотоварні склади, розподільні холодильники, плодоовочеві бази, сховища картоплі, овочів і фруктів, заготівельні підприємства напівфабрикатів та кулінарних виробів тощо; транспортного господарства: гаражі, станції технічного обслуговування автомашин, автозаправочні станції, трамвайні і тролейбусні депо, автобусні і таксомоторні парки тощо; побутового обслуговування населення: фабрики пральні, хімічного чищення одягу, ремонту побутової техніки, одягу, меблів; комунального господарства: парки дорожньо-прибиральних машин, бази експлуатації та ремонту жител, інженерних мереж тощо. 
Зі змісту наведеного вище переліку підприємств і об`єктів, які слід розміщувати на території комунально-складської зони вбачається, що такий перелік не є вичерпним. Зокрема, відповідно до ДБН 360-92** на території комунально-складської зони можуть розміщуватися також підприємства та об`єкти торгівлі. Також відповідно до фрагменту схеми організації промислових та комунально-складських територій (додаток до містобудівного розрахунку) використання вказаної території є поліфункціональним. 
Судом встановлено, що згідно відомостей (в тому числі графічних) Містобудівного розрахунку, який надавався замовником для отримання оспорюваних МУО, об`єкт будівництва представляв собою окремо стоячу будівлю. 
У розділі 2 «Містобудівний розрахунок» Містобудівного розрахунку щодо об`єкту будівництва зазначені: ресторан загальна площа 593,5 кв. м, торгова зала (обідня зала) площею 296,75 кв. м; приміщення ринку - загальна площа торгівельних павільйонів складає 2930,3 кв. м; торгівельні приміщення згідно з ТЕПами ескізного проєкту - площа підприємства складає 5492,3 кв. м.; приміщення фітнес-центру - площа складає 3391,8 м. кв; офісні приміщення -площа складає 2196,5 кв. м. 
Як вбачається зі змісту містобудівних умов і обмежень, проект необхідно розробити відповідно до ДБН В.2.2-9-99 «Будівлі і споруди. Громадські будинки і споруди» та ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі».
Згідно ДБН В.2.2-9-99 «Будівлі і споруди. Громадські будинки і споруди», Додаток А «Перелік видів громадських будинків і споруд» передбачені, зокрема:
Будинки та споруди фізкультурно-оздоровчі та спортивні: відкриті фізкультурно-спортивні споруди; будинки та криті споруди, фізкультурно-спортивні та фізкультурно-оздоровчі комплекси.
Будинки для підприємств торгівлі та громадського харчування: будинки для підприємств роздрібної торгівлі; будинки для підприємств громадського харчування (за винятком будинків та приміщень громадського харчування, які відносяться до допоміжних будинків і приміщень промислових підприємств).
Багатофункціональні будинки та комплекси, що включають приміщення різного призначення.
За ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі» ці норми поширюються на проектування нових, реконструкцію і розширення існуючих будинків та окремих приміщень підприємств роздрібної торгівлі (магазинів, ринків), за винятком будинків оптової (гуртової) торгівлі, магазинів із продажу автомобілів (автосалонів) і запчастин до них, магазинів зброї, магазинів-складів будівельних матеріалів, магазинів виробничих фірм, а також магазинів тимчасового функціонування.
Згідно із пунктом 4.1 ДБН В.2.2-23:2009 підприємства торгівлі слід проектувати як об`єкти комплексної системи торговельно-побутового обслуговування і розміщувати в будинках, що стоять окремо, у складі громадських та торговельних центрів, у ринкових комплексах, а також у вбудованих та вбудовано-прибудованих приміщеннях житлових і громадських будинків або в прибудованих до них об`ємах.
Отже спірними містобудівними умовами та обмеженнями передбачено будівництво підприємства торгівлі, а саме: багатофункціонального комплексу з паркінгом, що відповідає вимогам пункту 4.15 ДБН 360-92**, який, в свою чергу, є громадським будинком, будівництво якого допускається на виробничій території, в тому числі і на території комунально-складської зони.
Суд не бере до уваги посилання позивача на документ під назвою «Загальні положення. Схема зонування території м. Києва. Містобудівні регламенти зонінгу м. Києва. Том 1», оскільки цей документ існував лише як проект, і не був затверджений Київською міською радою як містобудівна документація відповідно до статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 
Суд також враховує наступне.
Як зазначено вище, відповідно до положень частини другої статті 29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються фізичній або юридичній особі, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи.
Судом з`ясовано, що у зв`язку з придбанням у власність об`єктів нерухомого майна за адресою М. Василенка, 2 в м. Києві відповідно до договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 10.04.2009 та 24.06.2009 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача звернулась до Київської міської ради із клопотанням про надання згоди на розроблення документації із землеустрою з надання в оренду на 25 років земельної ділянки орієнтовним розміром 1.968 га по вул. Миколи Василенка, 2 в м. Києві для будівництва та експлуатації багатофункціональних комплексів з паркінгом.
За результатами розгляду клопотання від 18.02.2010, відповідно до Земельного кодексу України, Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність в м. Києві, затвердженого рішенням Київради від 15.07.2004 №457/1867, із змінами, внесеними рішенням Київради від 24.12.2009 №930, 2999 та на підставі позитивного висновку постійної комісії Київради з питань земельних відносин, містобудування та архітектури (протокол від 31.03.2010) заявнику ЗАТ «Вікторія» було надано дозвіл від 28.04.2010 №Д-4673 на розроблення документації із землеустрою у орієнтовних межах, вказаних у Додатку до дозволу. 
На підставі дозволу від 28.04.2010 №Д-4673 на розроблення документації із землеустрою товариством з обмеженою документацією «Всеукраїнський центр розвитку містобудування та інжинірингу» розроблено містобудівне обґрунтування будівництва багатофункціонального комплексу з паркінгом по вул. М. Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва, яким передбачено розташування ринку з антресолями на 2-му поверсі розрахунковою площею 3964 кв. м; орендних приміщень розрахунковою площею 2138 кв. м; адміністративних приміщень розрахунковою площею 2300 кв. м; виставкових залів розрахунковою площею 2530 кв. м; ігроленду розрахунковою площею 1700 кв. м; зони «фудкортів» розрахунковою площею 1207 кв. м; ресторану розрахунковою площею 330 кв. м; приміщень спортивно-розважального призначення (теніс, фітнес-центр, сквош, боулінг) розрахунковою площею 2360 кв. м. 
Пунктом 12 розділу «Містобудівні умови і обмеженнями забудови земельної ділянки. Текстова частина» передбачено, що згідно матеріалів Генерального плану розвитку м. Києва до 2020 року, затвердженого рішенням Київради від 28.03.2002 №370/1804, ділянка має орієнтовну площу 1,968 га, на якій передбачається будівництво багатофункціонального комплексу, функціонально відноситься до комунально-складської території.
Вказане містобудівне обґрунтування було розроблено відповідно до Закону України «Про планування і забудову територій» чинного на той час, Закону України «Про архітектурну діяльність», ДБН «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (ДБН 360-92**), Правил забудови м. Києва, постанови Кабінету Міністрів України «Порядок надання вихідних даних для проектування об`єктів містобудування» тощо.
Вказане містобудівне обґрунтування погоджене листом Міністерства регіонального розвиту та будівництва України від 18.08.2010 №2/8-21/12273 як таке, що розроблене відповідно до вимог законодавства та державних будівельних норм та рекомендоване для подальшого затвердження у встановленому законодавством порядку.
У подальшому рішенням Київської міської ради від 15.12.2011 № 947/7183 затверджено вказане містобудівне обґрунтування щодо будівництва багатофункціонального комплексу з паркінгом по вул. М. Василенка, 2 в м. Києві та затверджено проекти щодо відведення земельних ділянок для будівництва багатофункціонального комплексу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про планування і забудову території» від 20.04.2000, який був чинним до 12.03.2011, тобто до набрання чинності Законом України №3038-V1, і на підставі якого було розроблено містобудівне обґрунтування, затверджене рішенням Київської міської ради від 15.12.2011 №947/7183, містобудівне обґрунтування – вид містобудівної документації, в якому відповідно до державних будівельних та інших норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації визначаються містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки (об`єкта будівництва), обов`язкові для врахування при відведенні земельної ділянки та/або проектуванні цього об`єкту. 
Вказане свідчить, що Київська міська рада, до компетенції якої згідно пункту 42 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції станом на 15.12.2011), належало затвердження місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації, погодила будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом у комунально-складській зоні як таке, що відповідає вимогам Генерального плану міста Києва до 2020 року.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом по вул. М. Василенка, 2 в м. Києві відповідає Генеральному плану міста Києва, а тому у відповідача були відсутні підстави для відмови у видачі спірних містобудівних умов та обмежень.
Стосовно доводів позивача про невідповідність намірів забудови, то вони спростовуються зазначеним вище.
Щодо ненадання замовником будівництва ПрАТ «Вікторія» під час отримання містобудівних умов замовник доказів виникнення (існування) у нього права користування земельними ділянками заявленими до забудови, суд вважає такі доводи помилковими та відхиляє їх, виходячи з такого.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини був Закон України «Про оренду землі» (у редакції від 05.09.2012), статтею 18 якого передбачалося, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Тобто, станом на 20.11.2012 для виникнення у ПрАТ «Вікторія» права оренди земельних ділянок було необхідним здійснити державну реєстрацію відповідних договорів оренди землі. 
За нормами частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року №1878-VI (в редакції цього Закону від 13.12.2011 року) державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 1 січня 2013 року. 
Таким чином, реєстрація права користування (оренда) нерухомим майном (земельними ділянками) як одного з видів речового права, за правилами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», проводилась починаючи лише з 01.01.2013 року. 
Судом встановлено, що договори оренди землі, вказані в оспорюваних містобудівних умовах, були укладені 20.11.2012 року, тобто до 01.01.2013.
Державна реєстрація права оренди земельними ділянками до 01.01.2013 за законодавством України взагалі не була передбачена. Обов`язковій державній реєстрації піддягали саме договори оренди земельних ділянок, а не речове право, яке виникало на їхній підставі. 
У відповідності до пункту 16-1 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки із земель державної та комунальної власності здійснюється одночасно із державною реєстрацією земельної ділянки. Державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів. 
Як вбачається зі змісту договорів оренди землі, вони зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської ради, а саме:
- договір оренди земельної ділянки площею 18 815 кв. м – 29.11.2012 №72-6-00667;
- договір оренди земельної ділянки площею 10 975 кв. м– 29.11.2012 №72-6-00664;
- договір оренди земельної ділянки площею 536 кв. м – 29.11.2012 №72-6-00666;
- договір оренди земельної ділянки площею 262 кв. м – 29.11.2012 №72-6-00666, про що вказано у пункті 6 спірних містобудівних умов та обмежень. 
Вказаним спростовуються доводи позивача про те, що на момент отримання спірних містобудівних умов ПрАТ «Вікторія» не набуло права оренди земельних ділянок.
Стосовно аргументів позивача про те, що містобудівні умови та обмеження не містять обов`язкових показників (визначених пунктом 3.4 Порядку № 109), а саме: граничнодопустимої висоти будівлі, максимально допустимого відсотку забудови земельної ділянки та відстані від об`єкта, який проектується до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови та посилання на постанову Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 807/825/17, суд зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту пункту 3.4 Порядку № 109, розділ «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки», серед іншого, має містити відомості про граничнодопустиму висоту будівель, максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; відстані від об`єкта, який проектується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови.
Судом встановлено, що розділ «Містобудівні умови та обмеження» спірних містобудівних умов та обмежень містить таку інформацію: 
«Пункт 1. Гранично допустима висота будівель: - визначити проектом».
«Пункт 2. Максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки: - визначити відповідно до нормативно-правових актів». 
«Пункт 4. Відстані від об`єкта, який проектується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови: - розмістити об`єкт, в тому числі приямки, вхідні групи, сходи та інші конструктивні елементи будівлі, дренажі, оглядові колодязі і мережі, що обслуговують будівлю, на ділянці за межами ліній забудови оточуючих вулиць та поза межами охоронних зон інженерних комунікацій, не порушуючи межі землекористування земельної ділянки; - влаштування автостоянки здійснити поза межами червоних ліній».
Отже, у спірних містобудівних умовах та обмеженнях заповнені усі необхідні розділи. Заперечення позивача щодо того, що ці розділи мають містити конкретні числові параметри суд не бере до уваги, виходячи з наступного. 
Законодавство в сфері містобудівної діяльності не передбачало, яким чином мають бути сформульовані уповноваженим органом містобудування ті чи інші розділи текстової частини містобудівних умов та обмежень. Тобто, чи це мають бути посилання на певні нормативні документи, ДБН, числові позначення (наприклад, позначення висоти, відстані в метрах) тощо. 
Позивач не вказав жоден нормативний акт, який регламентує спосіб заповнення містобудівних умов та обмежень, відмінний від того, яким скористався Департамент містобудування у цьому спорі.
Містобудівні умови та обмежень слід вважати дотриманими у разі вказівки у виданих містобудівних умовах та обмеженнях посилання на подальше визначення показників таких умов відповідно до Генерального плану міста, майбутньої проектної документації, а також зазначення у них «згідно з чинним законодавством», «відповідно до нормативно - правових актів», «в установленому чинним законодавством порядку», «урахувати законні інтереси та вимоги». Вказані формулювання є доречними, зважаючи на те, що стадія отримання вихідних даних в силу приписів частини п`ятої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передує стадії розроблення та затвердження проектної документації, а тому такі дані містять лише стислу інформацію щодо законодавчих вимог до параметрів та техніко-економічних показників об`єкта будівництва, про дійсні наміри забудовника, є описовими. Адже характеристика об`єкта будівництва визначається не містобудівними умовами та обмеженнями, а подальшою проектною документацією. Тому конкретизація параметрів будівництва саме у цифровому вигляді в даній стадії формування документації законодавчо безпосередньо не передбачена. 
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04.02.2020 у справі № 826/9713/18, від 22.12.2021 у справі № 640/3277/19.
Щодо посилань позивача на висновки у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 807/825/17, то суд вважає їх нерелевантними до обставин випадку, який розглядається.
Також позивач вважає, що відсутність графічної частини містобудівних умов та обмежень є окремою підставою для скасування останніх.
За змістом пункту 3.7. Порядку №109 (редакції від 16.03.2012) графічна частина містобудівних умов та обмежень містить:
а) кадастрову довідку з містобудівного кадастру (у разі наявності);
б) черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру);
в) ситуаційний план місця розташування об`єкта будівництва;
г) викопіювання з оновленої топографо-геодезичної підоснови у масштабі 1:2000, надане замовником;
ґ) викопіювання з містобудівної документації. 
Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, ПрАТ «Вікторія» для отримання оскаржуваних містобудівних умов та обмежень подало до уповноваженого органу викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000, черговий кадастровий план, ситуаційний план та фотофіксацію земельних ділянок разом із відповідною заявою, причини відсутності вказаних документів у складі містобудівних умов як документу суду не відомі. Разом із тим, така відсутність сама пособі, на переконання суду, не може бути підставою для скасування оспорюваних містобудівних умов та обмежень.
Зокрема, така позиція сформульована Верховним Судом в постанові від 13.07.2022 в справі № 826/10436/18. 
Суд також звертає увагу, що відповідно до пункту 3.6 Порядку №109 (редакції від 16.03.2012) форма містобудівних умов та обмежень наведена у додатку до цього Порядку.
Затверджена Порядком №109 форма містобудівних умов та обмежень не містить будь-яких посилань на форму та/або спосіб виконання (надання) графічної частини містобудівних умов. Таким чином, Порядок №109 чи будь-який інший нормативний документ не містять правил надання уповноваженим органам графічної частини містобудівних умов та обмежень, її прикріплення чи додавання до текстової частини.
За нормами частини восьмої статті 29 Закону №3038-VI у редакції, яка діє на час розгляду справи, містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.
Припинення дії містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом: 1) відкликання за заявою замовника; 2) скасування за рішенням адміністративного суду.
За змістом частин першої, другої, четвертої статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.
Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно- будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право:
1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
6) звертатися до адміністративного суду з позовами про скасування рішень, прийнятих об`єктами нагляду, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної системи;
7) зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності (крім документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів), з одночасним поданням позову до адміністративного суду про скасування такого рішення та подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної системи.
Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 698 (Порядок № 698).
Пунктами 23, 29, 33 Порядку № 698 передбачено, що за результатами планової або позапланової перевірки головний інспектор будівельного нагляду ДІАМ, який проводив перевірку, складає акт перевірки (пункт 23).
У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду ДІАМ під час проведення перевірки порушення, відповідальність за яке встановлена законом, складається протокол про правопорушення за формою, встановленою Мінрозвитку. У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду ДІАМ під час проведення перевірки порушення, яке може бути усунуто, видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі - припис) (пункт 29).
Якщо рішення об`єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в раз можливості усунення виявлених порушень (пункт 32).
Враховуючи, що судом не встановлено наявності порушень при видачі спірних містобудівних умов та обмежень, суд доходить висновку, що позовна вимога про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень від 24.04.2013 № 6019/0/12/009-13, з реєстраційним номером в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:4058-6779-4281-3756, для проектування об`єкта будівництва «Будівництво багатофункціонального комплексу з паркінгом», розташованого за адресою: вул. Миколи Василенка, 2 у Солом`янському районі м. Києва (на земельних ділянках з кадастровими номерами: 8000000000:69:153:0021, 8000000000:69:153:0023, 8000000000:69:153:0024, 8000000000:69:153:0025) є безпідставною і задоволенню не підлягає.
Поряд із цим, суд звертає увагу на те, що позивачем не реалізовано принцип «належного врядування» у діяльності суб`єкта публічної адміністрації.
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (це відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаль проти Польщі», пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», пункт 58).
Таким чином, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.
Виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду та виправляти допущені органами державної влади помилки коштом приватної особи, яка діяла добросовісно.
Так, у справі «Рисовський проти України» (рішення від 20.10.2011, пункти 70, 71), Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Отже, втручання у майнові права третьої особи – ПрАТ «Вікторія» як замовника будівництва за встановлених обставин, на думку суду, не може вважатися пропорційним та становить для нього «індивідуальний та надмірний тягар», оскільки позивач майже через 13 років після видачі замовнику будівництва оспорюваних містобудівних умов та обмежень ставить питання про їх скасування, тим самим покладає на замовника будівництва та інвесторів, що вклали кошти у будівництво, економічно невигідні наслідки, зумовлені подальшим анулюванням дозволу на виконання будівельних робіт, що є наслідком скасування містобудівних умов та обмежень відповідно до положень частини шостої статті 37 Закону №3038-VI, неможливістю у зв`язку із цим завершення будівництва та розпорядження власністю. Фактично це призводить до порушення їхніх майнових прав та інтересів і по суті є порушенням статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене є також передумовою для висновку щодо необґрунтованості позовних вимог в частині скасування оспорюваних містобудівних умов та обмежень.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними та незаконними дій відповідача, суд вказує на таке.
Так, стороні, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Застосування будь-якого способу захисту права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду.
Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя. Одними із критеріїв ефективності судового рішення по суті є: судове рішення забезпечить захист/відновлення порушеного/оспорюваного права/інтересу; у позивача не буде потреби ще раз звертатися до суду з іншими вимогами (виконання завдання судочинства); судове рішення можливо виконати.
Наведене кореспондується із положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав. Сам лише формальний розгляд справи і ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, яке завідомо не може захистити особу, не узгоджується з метою правосуддя.
Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених спірним рішенням прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.
З урахуванням вказаних вище висновків, на переконання суду, позовна вимога про визнання протиправними та незаконними дій Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо видачі містобудівних умов та обмежень від 24.04.2013 № 6019/0/12/009-13 є похідною та охоплюється вимогою щодо скасування містобудівних умов та обмежень, висновки щодо можливості задоволення по якій судом вже надано.
За змістом статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
За викладеного у сукупності, суд резюмує необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.
З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.