ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Київ
справа №757/42863/25-п
провадження № 33/824/1805/2026
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.
розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борзна Чернігівської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч. 1 ст. 172-6, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

12 грудня 2023 року старший сержант Служби судової охорони ОСОБА_1 , звільнившись з посади припинив свою діяльність контролера ІІ категорії 1 відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області, відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення 30-ти денного терміну подання декларації при звільненні, як це регламентовано абзацом 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VІІ (далі за текстом Закон №1700-VІІ), 14 серпня 2024 року о 10:44 несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію при звільненні шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
11 серпня 2024 року о 13:53 ОСОБА_1 після звільнення з посади контролера ІІ категорії 1 відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області, відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, несвоєчасно, без поважних причин у порушення строків визначених абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону №1700-VІІ подав щорічну декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2023 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року вказані справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на підставі зазначених протоколів об`єднано в одне провадження.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що справа була розглянута без участі ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції грубо порушив норми ч. 2 ст. 268 та ч. 2 ст. 250 КУпАП, оскільки у справах про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, участь прокурора й особи, що притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.
Звертає увагу на строк накладення адміністративного стягнення, та вказує, що днем закінчення передбаченого ч. 4 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення слід вважати 25 грудня 2025 року.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Клопотання мотивує тим, щорозгляд справи в суді першої інстанції проведено без участі ОСОБА_1 . Засобами поштового зв'язку оскаржувана постанова не надходила.
18 лютого 2026 року ОСОБА_1 дізнався про наявність постанови суду безпосередньо в Печерському суді, що підтверджується датою засвідчення постанови, яка була вручена особисто.
У зв?язку із чим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року.
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.
З матеріалів справи вбачається, що постанова ухвалена 04 лютого 2026 року, а апеляційна скарга на неї подана 20 лютого 2026 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вручена  ОСОБА_1 оскаржувана постанова в судовому засіданні не була, апелянт отримав її тільки 18 лютого 2026 року після її виготовлення, під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується заявою  ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 155).
За вище наведених обставин, суд робить висновок про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року.
В судовому засіданні 12 травня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сліпков В.С. підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити з підстав, викладених у ній.
В судовому засіданні прокурор Грушковський В.Ю. заперечив проти апеляційної скарги, просив відхилити її.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сліпкова В.С., прокурора Грушковського В.Ю., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення та постанови судді, 12 грудня 2023 року старший сержант Служби судової охорони ОСОБА_1 , звільнившись з посади припинив свою діяльність контролера ІІ категорії 1 відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області, відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення 30-ти денного терміну подання декларації при звільненні, як це регламентовано абзацом 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VІІ (далі за текстом Закон №1700-VІІ), 14.08.2024 о 10:44 несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію при звільненні шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а також 11 серпня 2024 року о 13:53 ОСОБА_1 після звільнення з посади контролера ІІ категорії 1 відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області, відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, несвоєчасно, без поважних причин у порушення строків визначених абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону №1700-VІІ подав щорічну декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2023 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Апеляційним судом досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення №3918 від 27 серпня 2025 року; послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 ; рапорт лейтенанта поліції Івана Тернового; Витяг із наказу №145 о/с від 20 грудня 2019 року Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області, яким ОСОБА_1 прийнято на службу до Служби судової охорони та призначено на посаду контролера І категорії комендантського взводу зазначеного територіального управління; Витяг із наказу № 25 о/с від 28 січня 2020 року, яким ОСОБА_1 переміщено на посаду контролера І категорії третього відділення комендантського взводу територіального управління Служби судової охорони у Харківській області; Витяг із наказу № 363 о/с від 29 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_1 переміщено на посаду контролера І категорії першого відділення комендантського взводу територіального управління Служби судової охорони у Харківській області; Витяг із наказу № 448 о/с від 31 грудня 2020 року, яким ОСОБА_1 переміщено на посаду контролера ІІ категорії 3 відділення комендантського взводу територіального управління Служби судової охорони у Харківській області; Витяг із наказу № 140 о/с від 19 травня 2021 року, яким ОСОБА_1 переміщено на посаду контролера ІІ категорії 2 відділення 5 взводу охорони 2 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області; Витяг із наказу № 80 о/с від 28 лютого 2022 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби; Наказ №401о/с від 01 грудня 2023 року, яким скасовано пункт Наказу №80 о/с від 28 лютого 2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 та поновити на службі; Витяг із наказу № 402 о/с від 09 грудня 2023 року, яким ОСОБА_1 переміщено на посаду контролера ІІ категорії першого відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області; Наказ №414 о/с від 11 грудня 2023 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби; функціональні обов'язки, контролера ІІ категорії, з якими ОСОБА_1 ознайомлений під підпис, та на останнього згідно з п.1.2 поширюються обмеження та вимоги, встановлені Законом №1700-VІІ та згідно п.2.12 повинен дотримуватись вимог антикорупційного законодавства України.
Отже, зібраними по справі доказами встановлено, що ОСОБА_1 обіймав посаду контролера ІІ категорії першого відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Харківській області.
Таким чином, ОСОБА_1 , відповідно до п.1, підпунктах «а» і «в» п.2, п.5, ч.1 ст.3 цього Закону, є особою, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, а тому у ОСОБА_1 з 13 грудня 2023 року виник обов`язок подати декларацію при звільненні упродовж часу по 11 січня 2024 року, включно.
Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК, декларацію після звільнення за період, неохоплений раніш поданими деклараціями ОСОБА_1 подав лише 14 серпня 2024 року о 10:14 год, тобто несвоєчасно без поважних причин.
Крім того, відповідно до абз.2 ч.2 ст.45 Закону №1700-VІІ ОСОБА_1 є особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, визначену у п.1, підпунктах «а» і «в» п.2, п.5, ч.1 ст.3 цього Закону та зобов`язаний був наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною 1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.
ОСОБА_1 , будучи звільненим наприкінці 2023 році, був зобов`язаний протягом часу з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року, включно, подати декларацію після звільнення за 2023 рік.
Доказів поважності не подання декларації у строк скаржником не надано.
Досліджені та перевірені апеляційним судом обставини, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді суду першої інстанції, що досліджені матеріали справи свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що справа була розглянута без участі ОСОБА_1 , оскільки суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_1 про судові засідання, а останній був обізнаний про розгляд справи.
Апеляційний суд звертає увагу, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
З метою дотримання процесуальних строків, суд першої інстанції вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності належно повідомленої про розгляд справи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки його неявка не перешкоджала розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Посилання скаржника на те, що провадження підлягає закриттю також і на підставі закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності не підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до частини четвертої статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Днем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, слід вважати 11 серпня 2024 року - щодо несвоєчасного подання щорічної декларації після звільнення за 2023 рік та 14 серпня 2024 року - щодо несвоєчасного подання декларації при звільненні, оскільки саме в ці дні відповідні декларації були фактично подані ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що НАЗК повідомило про встановлення факту неподання ОСОБА_1 , декларацій, а не про несвоєчасне неподання ним декларацій.
Статтею 366-3 ККУ встановлено кримінальну відповідальність за неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
У постанові ВС у складі колегії суддів КАС від 28.02.2019 у справі № 149/2498/17, адміністративне провадження № К/9901/4274/18, зазначено наступне: "початок перебігу строків накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід також вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення".
Часом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого уповноваженим суб?єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення. 
Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту
його складення можуть свідчити лише про виявлені окремі правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено об?єкт, об?єктивну сторона, суб?єкт, суб?єктивну сторона), зазначається тільки при складанні протоколу і саме складання слід рахувати строк накладання стягнення, який зазначається при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне
правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти
чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох
примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно із роз?ясненнями Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, скероване 11.09.2018 голові Національної поліції України, визначений ст. 254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того як у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде
достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу, а моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення є момент, коли особа, уповноважена на складання протоколу, здобула
можливість за участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, здійснити дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП, в тому числі щодо наданя пояснень.
Таким чином, датою виявлення вчиненого правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.
Зазначена позиція щодо строків виявлення правопорушення кореспондується з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду стосовно дати виявлення правопорушення: висновок про виявлення правопорушення, пов?язаного з корупцією, а саме сукупності його об?єктивних і суб?єктивних ознак, особа, яка уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією (листи від 09.04.2021 N?1089/0/2-21 та від 21.09.2021
N?701/0/158-21). 
Постанова Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена в межах шестимісячного строку, встановленого частиною третьою статті 38 КУпАП.
Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі наявні належні та допустимі докази на підтвердження несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларацій без поважних на те причин, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172- 6 КУпАП, а тому постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2026 року є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та прийняття нової постанови про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,- 

ПОСТАНОВИВ

Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови
Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя   О.В. Желепа