єдиний унікальний номер справи 546/370/26
номер провадження 2/546/502/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У квітні 2026 року до суду надійшов вищезазначений позов. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 24 серпня 2023 року між відповідачкою та АТ «Ідея Банк» було укладено генеральний кредитний договір № ГКД-1062922.1, згідно умов якого Банк зобов`язується відкрити Позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (Транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки (терміни), що передбачені цим Договором та діючими Тарифами Банку. Максимальна сума заборгованості Позичальника за наданими Банком траншами становить 300000,00 грн. Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого Траншу, який надається Клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п. 1.2. Кредитного договору). 
18.03.2024 в рамках Кредитного договору відповідачці було видано транш за номером №G02.10701.010814077 у розмірі 149346,00 грн. Власне волевиявлення на отримання Траншу за Кредитним договором Відповідачка висловила шляхом надсилання із власного Абонентського номера телефону СМС-повідомлення на номер НОМЕР_1 , що узгоджується із п. 1.8. Кредитного договору, та на підтвердження чого надано копію Реєстру СМС-повідомлень за березень 2024 року, оформленого на виконання Договору надання послуг №01/01122020, укладеного 01.12.2020 між Позивачем та Документ сформований в системі ТОВ «МОБІЛЬНИЙ МАРКЕТИНГ».
Банк у повному обсязі виконав власні зобов`язання за Кредитним договором, Відповідачка не повернула отриманий Транш у встановлений Кредитним договором термін та не сплатила нараховані відсотки, у зв`язку з чим у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 167849,80 грн., з яких 137558,50 грн. - прострочений борг, 30291,30 грн. - прострочені проценти.
Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача – ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору.

Ухвалою судді від 10 квітня 2026 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 05 травня 2026 року, яке було відкладене на 05 червня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідачки.
У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися.
Представник позивача у позовній заяві просив розглядати без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2-5).
Відповідачка у судове засідання 05 травня 2026 року та 05 червня 2026 року не з`явилася, судові повістки, направлені відповідачці за її зареєстрованою адресою місця проживання, повернулися до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 43, 48).
Згідно з положеннями частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Тому з огляду на положення частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідачка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином.
Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідачки не надходило.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. 

Фактичні обставини справи, установлені судом

Судом установлено, що 24 серпня 2023 року між сторонами був укладений Генеральний кредитний договір № ГКД-1062922.1 (далі кредитний договір) (а.с. 9-12).
Згідно п. 1.1. кредитного договору Банк зобов`язується відкрити Позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (Транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки (терміни), що передбачені цим Договором та діючими Тарифами Банку. Максимальна сума заборгованості Позичальника за наданими Банком траншами становить 300000,00 грн.
Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого Траншу, який надається Клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців, але не довше строку дії кредитної лінії (п. 1.2. кредитного договору). 
Згідно п. 1.3. кредитного договору транші за цим Договором надаються в спосіб та відповідно до умов цього Договору. У строк до 5-ти календарних днів з дня надання Траншу Банк передає особисто Позичальнику або надсилає поштою рекомендованим листом, або відправляє на особистий e-mail, а Позичальник надає згоду на отримання у такий спосіб, Графік щомісячних платежів за Траншем (далі «Графік щомісячних платежів»). Після отримання згоди Позичальника на отримання Траншу Банк не пізніше наступного банківського дня здійснює переказ Траншу з позичкового рахунку на банківський поточний рахунок Позичальника. 
Згідно п. 1.4. кредитного договору за користування Траншем Позичальник сплачує фіксовану річну процентну ставку в розмірі 57%, яка діє також на період прострочення платежу та нараховується на прострочену суму кредиту. Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості
кредиту наведена в п. 2.6. договору.
Згідно п. 1.7. кредитного договору позичальник отримує пропозицію щодо надання Траншу від імені Банку від уповноваженого працівника Контакт-центру під час телефонної розмови після обов`язкової ідентифікації позичальника згідно з встановленим банком порядком.
Пунктом 1.7.4. кредитного договору зазначено, що у випадку отримання Банком згоди Позичальника на отримання Траншу у порядку, передбаченому п.п. 2 п. 1.8. цього договору, уповноважений працівник Банку створює в програмному комплексі відповідну технічну угоду на отримання Траншу. Одночасно з даною операцією Позичальнику на фінансовий номер автоматично надсилається, зокрема, смс-повідомлення, передбачене п.п. 1.7.4.1., наступного змісту: «Вам погоджено Транш (номер) в рамках ГКД (номер) на суму __ грн. з оплатою__ грн. щомісячно до __ числа на рахунок 2990__. СК «__». Згодою отримати кредит на карту «4 останні цифри БПК» є відправлення коду ХХХХ на номер 3553»
Згідно п. 1.8. кредитного договору Позичальник заявляє про виконання Банком в повному обсязі вимог щодо ознайомлення Позичальника, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», підтверджує, що на його вимогу Банком було надано пояснення в належному та зрозумілому вигляді з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, підтверджує своє волевиявлення щодо отримання траншу та надає згоду на його отримання одним із наступних способів: 1) шляхом переходу з будь-якого Фінансового номеру за вказаним у смс-повідомленні URL-посиланням, після чого ознайомлюється з умовами отримання Траншу та підтверджує свою згоду на його отримання натиснувши кнопку «Підтверджую»; 2) шляхом скерування з фінансового номеру телефону, вказаного в розділі 3 даного договору, коду отриманого за допомогою смс-повідомлення згідно п. 1.7.4.1., п. 1.7.4.2. на номер 3553. 
Згідно п. 1.9. кредитного договору здійснення позичальником операцій у порядку п. 1.8. цього договору вважаються його згодою на отримання Траншу в рамках та на умовах цього договору та прирівнюється до простого електронного підпису, а кошти автоматично перераховуються на картковий рахунок позичальника.
Згідно п. 1.10. Позичальник визнає, що така ідентифікація позичальника є належною та достатньою. Також позичальник стверджує, що виявленням його згоди на отримання Траншу є також, але не виключно, наступні факти: неповернення коштів на рахунок згідно п. 1.6. та неподання заяви на відмову від отримання Траншу із зазначенням дати та суми траншу згідно п. 1.16; використання позичальником отриманих кредитних коштів.
Крім того, 24.08.2023 відповідачкою підписаний паспорт споживчого кредиту, що також містить умови кредитування (а.с. зворот 12 – зворот 13).
На підтвердження погодження відповідачкою отримання Траншу позивач надав витяг з реєстру відправлених СМС-повідомлень за березень 2024 року, оформленого на виконання договору надання послуг № 01/01122020 від 01 грудня 2020 (а.с. 21-22).
Згідно платіжної інструкції № 5842747 від 18.03.2024 на рахунок відповідачки позивачем перераховано кредит в сумі 149346,00 грн. згідно кредитного договору №G02.10701.010814077 від 18.03.2024 (а.с. 23).
Згідно умов кредитного договору відповідачці надісланий графік щомісячних платежів за траншем № G02.10701.010814077 до Генерального кредитного договору № ГКД-1062922.1 (а.с. 14-15, 16-17).
З виписки по рахунку ОСОБА_1 з 01.01.2000 по 09.02.2026 вбачається видача відповідачці кредиту згідно кредитного договору №G02.10701.010814077 від 18.03.2024 в сумі 149346,00 грн., а також часткова сплата відповідачкою процентів та кредитної заборгованості (а. с. 25-26).
Відповідно до наданої довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № G02.10701.010814077 від 18.03.2024 у відповідачки виникла заборгованість в сумі 167849,80 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 137558,50 грн та процентами – 30291,30 грн (а.с. 27).
13 січня 2026 року ОСОБА_1 була направлена вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань за кредитним договором № G02.10701.010814077 від 18.03.2024 року (а.с. зворот 27, 28).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд 

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини перша та друга статті 1046 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи.
Генеральний кредитний договір № ГКД-1062922.1 від 24.08.2023 укладений між сторонами в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили умови кредитування, зокрема, розмір процентів, порядок надання кредитних коштів (Траншу). Відповідачкою погоджено отримання Траншу за номером № G02.10701.010814077 у розмірі 149346,00 грн., так як без отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості прирівнюється до простого електронного підпису позичальника), відповідачка не отримала б кредитні кошти на свій рахунок.
Отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 149346,00 грн. підтверджено платіжною інструкцією № 5842747 від 18.03.2024, а також випискою по рахунку відповідачки з 01.01.2000 по 09.02.2026.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок та ін. 
Тобто наявна у матеріалах справи банківська виписка про стан рахунку відповідачки, а також платіжна інструкція є належними та допустимими доказами. 

Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору відповідачкою.
Крім того, позивачем доведено та не спростовано відповідачкою факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку відповідачки, відкритого в АТ «Ідея Банк».
У зв`язку із зазначеним вимога про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 137558,50 грн підлягає до задоволення.

Щодо нарахованих процентів за користування кредитом суд зазначає наступне.
За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Генеральний кредитний договір було укладено 24 серпня 2023 року, тобто до набрання чинності цим Законом. Однак проценти нараховувалися після набрання чинності вказаним законом, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Ураховуючи, що проценти нараховувалися за ставкою 57 % річних суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховані проценти в сумі 30291,30 грн.
Отже, вимога позовної заяви про стягнення процентів підлягає до задоволення.

Ураховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в сумі 167849,80 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 137558,50 грн та процентами – 30291,30 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції № 1953368 від 06 квітня 2026 року установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 34).
Ураховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі з відповідачки підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 2662,40 грн на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 11, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № G02.10701.010814077 від 18 березня 2024 року в сумі 167849 (сто шістдесят сім тисяч вісімсот сорок дев`ять) гривень 80 копійок, з яких 137558 гривень 50 копійок – заборгованість за тілом кредиту та 30291 гривня 30 копійок – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати у виді судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, учасники мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників судового процесу:

Позивач – Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Львів, 79008, ідентифікаційний код юридичної особи – 19390819.
Представник позивача – Жовтонецький Віктор Миколайович, адреса: вул. Валова, 11, м. Львів, 79008, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Відповідачка – ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .

Суддя Ю.В. Зіненко