Справа № 450/2174/25 
Провадження № 2/450/193/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Мельничук І.І.
при секретарі Дикій О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи приватного нотаріального округу Львівської області Якимів Лесі Станіславівни про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - 
встановив:
в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи приватного нотаріального округу Львівської області Якимів Лесі Станіславівни про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, а саме будинок із господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. До спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 належать: позивач ОСОБА_3 , сестра позивача ОСОБА_4 та батько позивача ОСОБА_5 . Батько позивача ОСОБА_5 помер у 1977 році. Сестра позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Окрім цього, 12.12.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Львівської області з метою оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_2 . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`зку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на згадане вище будинковолодіння. Позивач вказала, що відповідно до довідки №1414в ОКП “БТІ та ЕО” для отримання довідки про те, що реєстрація будинковолодіння АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012 року не проводилась. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння станом на 24.12.2024 року становить 328 055,00 грн. Водночас, відповідно до довідки Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області Гуменецький Старостинський округ№335 від 13.12.2024 року згідно погосподарської книги №1 Гуменецької сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області на 1991-1995 роки вбачається, що членом домогосподарства записано ОСОБА_6 . Рік побудови житлового будинку 1975 рік, в графі ІІІ Житловий будинок в особистій власності господарства – загальна площа будинку 40 кв. м. В графі ІV земля в особистому користуванні господарства в т.ч. під будівлями, чагарниками, балками і громадськими дорогами становить 0,08 га. На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у відомостях про членів домогосподарства записані: ОСОБА_1 , дочка ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак її представник – адвокат Пащук А. І., подав суду заява про слухання справи без участі позивача та представника, підтримав позовні вимоги та просив суд позовні вимоги задоволити. 
Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву про слухання справи у відсутності відповідача та просив слухати справу по наявних матеріалах справи.
Третя особа в судове засідання не з`явилися, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення заявлених позовних покладається на розсуд суду.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).
Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28.06.1994 року Гуменецькою сільською Радою Пустомитівського р-ну Львівської області.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право власності на будинок із господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 1 с. Гуменець Гуменецької сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області на 1991-1995 роки, відповідно до якої в графі І Прізвище, ім?я, по батькові члена домогосподарства, записаного першим - ОСОБА_2 , рік побудови житлового будинку 1975, в графі ІІІ житловий будинок в особистій власності господарства - загальна площа будинку 63 кв.м., житлова площа будинку 40 кв. м., в графі IV, земля в особистому користуванні господарства в т.ч. під будівлями, чагарниками. балками і громадськими дорогами становить 0.08 га.
За життя ОСОБА_2 своїм майном на випадок смерті розпорядилася, склавши 11.06.1988 року заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Гуменецької сільської Ради народних депутатів Вовк Ольгою Ільківною та зареєстрований в реєстрі за № 11, яким своє майно де б воно не знаходилось і з чого в воно не складалось і все те, на що вона матиме право за законом заповіла своїй дочці ОСОБА_7 , яка проживає в с. Гуменець, Пустомитівського району, Львівської області. Майно складається з житлового будинку, стайні, стодоли.
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 30.06.1954 року Гуменецькою сільською Радою Пустомитівського р-ну Львівської області, встановлено, що батьками позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 30.06.1954 року Гуменецькою сільською Радою Пустомитівського району Львівської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 27.10.1984 року Гуменецькою сільською Радою Пустомитівського району Львівської області.
12.12.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Львівської області з метою оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_2 . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на згадане вище будинковолодіння.
Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.
Оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до правовідносин спадкування слід застосовувати норми закону, які діяли на час її смерті, а саме відповідні норми ЦК УРСР.
На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.
Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
У свою чергу ст. 549 ЦК УРСР встановлює вичерпний перелік дій, які належить вчинити для прийняття спадщини: якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У відповідності до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, чинної на час виникнення спірних правовідносин свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. 
Аналогічні положення містяться і в п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (зі змінами), затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, яка також набула чинності на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17.
Відповідно до довідки Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області Гуменецький Старостинський округ №335 від 13.12.2024 року згідно погосподарської книги №1 Гуменецької сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області на 1991-1995 роки вбачається, що членом домогосподарства записано ОСОБА_6 . Рік побудови житлового будинку 1975 рік, в графі ІІІ Житловий будинок в особистій власності господарства – загальна площа будинку 40 кв. м. В графі ІV земля в особистому користуванні господарства в т.ч. під будівлями, чагарниками, балками і громадськими дорогами становить 0,08 га. На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у відомостях про членів домогосподарства записані: ОСОБА_1 , дочка ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Таким чином ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею.
Судом встановлено, що в позасудовому порядку, зокрема нотаріальному, позивач здійснити спадкування спадкового майна, не має можливості, оскільки оригінал правовстановлюючого документи втрачений.
Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради.
Суд встановив, що спірний спадковий будинок з приналежними йому господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 збудований в 1975 році, що доводиться довідкою Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області Гуменецький Старостинський округ №335 від 13.12.2024 року, в якій міститься інформація з погосподарської книги.
Право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.
За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач є спадкоємцями першої черги спадкування після смерті спадкодавця; те, що позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця; інші спадкоємці першої черги із заява про прийняття спадщини не зверталися, та фактично таку не прийняли, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню.
Виходячи із вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 527, 529, 530, 549 ЦК УРСР, суд,-
у х в а л и в :
позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на будинок АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 12.05.2026 року.

Суддя: І. І. Мельничук