КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 753/6678/21
номер провадження № 22-ц/824/6672/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року /суддя Романенко К.С./
за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про стягнення коштів за неотриманий товар, -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено. /т. 2 а.с. 232-234/
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що докази на підтвердження витрат -Додаткова угода №2 та Акт приймання-передачі №2 були подані ним через систему «Електронний суд» 17.12.2025 року, а також направлені представнику відповідача. Крім того, апелянт зазначає, що для стягнення витрат на правничу допомогу достатньо наявності договірного зобов`язання щодо їх оплати, а не обов`язкової фактичної сплати на момент розгляду заяви. На його думку, відмова у задоволенні заяви через відсутність окремих документів є надмірним формалізмом і порушенням права на доступ до правосуддя.
Учасники справи про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, з відзивами на апеляційну скаргу до суду не звернулися.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню на підставі наступного.
Судом встановлено, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 24 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
29 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався ст. 270 ЦПК України про те, що додаткове рішення може ухвалюватися судом, який розглядав справу по суті, якщо не вирішено питання про судові витрати; ст. 133, 137, 141 ЦПК України щодо порядку розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх та належних доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема відсутні додаткова угода № 2 від 28.11.2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг № 2 від 28.11.2025 року, а також документи, які підтверджують фактичну оплату або виникнення зобов`язання щодо оплати гонорару адвокату. Суд вважав, що за таких обставин вимоги позивача є недоведеними, а тому в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, фактично вирішив питання по суті без достатнього дослідження всіх поданих доказів, чим порушив вимоги процесуального закону.
17.12.2025 року позивачем через систему «Електронний суд» було подано клопотання про долучення доказів, зокрема Додаткової угоди №2 від 28.11.2025 та Акту приймання-передачі наданих послуг №2 від 28.11.2025, які містять детальний опис правових послуг, їх вартість та встановлюють зобов`язання щодо оплати. /т. 2 а.с. 227-229/
Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Додаткова угода №2 від 28.11.2025 року та Акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 28.11.2025 р. фіксує виникнення зобов`язання позивача перед адвокатом, та містять опис послуг.
Питання про ухвалення додаткового рішення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України належить виключно до компетенції суду, який ухвалив рішення по суті спору, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, оскільки саме судом першої інстанції повинні досліджуватись докази понесених витрат і надаватись їм відповідна оцінка.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У даному випадку суд першої інстанції допустив таке порушення, що унеможливило повний і всебічний розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 грудня 2025 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: