Справа №752/24991/24
Провадження № 2/752/803/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

01.07.2026 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Чекулаєва С.О.,
за участі секретаря Ільніцької І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про стягнення грошової компенсації здійснених витрат на поліпшення квартири

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом також - відповідач) в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію здійснених витрат на ремонт та поліпшення квартири за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 2 410 394,00 гривні та компенсацію за проведення оцінки поліпшень у сумі у розмірі 45 000,00 гривень.
Загальна сума позовних вимог становить: 2 455 394,00 гривні.

Стислий виклад позиції позивача 
Вимоги позивача обґрунтовуються тим, що на початку 2013 року позивач - ОСОБА_1 вирішив придбати квартиру у м. Київ, та в подальшому планував здійснити відчуження права власності на квартиру на користь свого сина ОСОБА_3 , 
У зв`язку із своєю зайнятістю позивач попросив укласти договір купівлі-продажу квартири свою дружину - ОСОБА_4 , яка на той час мала довіреність на вчинення правочинів від імені своєї матері - ОСОБА_2 , яка і була вказана покупцем у Договорі купівлі-продажу квартири від 01.02.2013 за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана квартира була придбана в стані після будівництва та потребувала ремонту.
06.08.2013 шлюб між позивачем та ОСОБА_4 був розірваний.
Позивач стверджує, що сторони дійшли згоди про необхідність проведення ремонту в квартирі, після чого відповідач повідомила позивачу про те, що вона перереєструє квартиру на його сина - ОСОБА_3 , надала згоду на реєстрацію позивача в квартирі, та повідомила, що для того щоб не втрачати час можна робити ремонт в квартирі та купляти меблі і техніку. 
В період протягом п`яти років після покупки квартири за кошти позивача була проведена низка ремонтних робіт та поліпшення житла.
В подальшому, після неодноразових звернень позивача, відповідач погодилась здійснити перереєстрацію права власності за сином позивача та повідомила, що вона звернулась до КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» з метою реєстрації права власності за сином позивача - ОСОБА_3 і 28.12.2018 даним комунальним підприємством (держ. Реєстратором Прошкіним О.В.) було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (номер запису про право власності 29705715).
Разом з цим, в середині 2020 року формуючи витяги з Реєстру нерухомого майна для іншої справи позивач випадково дізнався з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що на даний момент власником квартири знову є відповідач - ОСОБА_2 , а не його син ОСОБА_3 як це було раніше.
Державна реєстрація права власності за нею відбулось на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 05.03.2020 згідно якого було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.12.2018 №44887830 прийняте КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу».
Як вказує позивач, після тривалих спроб досудового врегулювання спору, він зрозумів про те, що подальші переговори неможливі, а відповідач не виконує прийнятих на себе зобов`язань щодо відчуження майна чи сплати вартості поліпшень квартири, які здійснив позивач за власний кошт.
В зв`язку із цим позивач провів оцінку вартості майна - ремонтно-оздоблювальних поліпшень житлової квартири, меблів, обладнання та побутової техніки. 28.10.2024 було складено Звіт про вартість об`єкту оцінки (ремонтно-оздоблювальних поліпшень житлової квартири, меблів, обладнання та побутової техніки, які знаходяться за адресою - АДРЕСА_2 ), згідно якого було встановлено про те, що вартість поліпшень квартири, які були здійснені ОСОБА_1 становить - 2 410 394,00 гривні.
Враховуючи протиправні дії відповідача, її відмову від компенсації ремонтних та оздоблюваних робіт та від іншого досудового врегулювання спору, позивач змушений звертатись до суду із позовом про стягнення вищевказаної суми.

Стислий виклад позиції відповідача 
У поданому до суду відзиві ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позову.
Відповідач стверджує, що саме вона придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та є її законним власником, водночас відповідач не надавала позивачу згоди на проведення ремонтних робіт після розлучення позивача зі своєю донькою.
У наданому позивачем Звіті про вартість об`єкту оцінки (ремонтно-оздоблювальних поліпшень житлової квартири, меблів, обладнання та побутової техніки, які знаходяться за адресою - АДРЕСА_2 ) від 28.10.2024 вказані на фото меблі та обладнання не з квартири відповідача, а взяті з мережі Інтернет. Жодного підтвердження, щодо придбання вказаних меблів, обладнання та побутової техніки в квартиру позивачем не надано.
Відповідач вказує, що після розірвання шлюбу позивача та її доньки - ОСОБА_4 вона підтримує зв`язок із ОСОБА_1 виключно через своїх представників в судових засіданнях; неодноразово просила позивача передати їй ключі від квартири та не перешкоджати у здійсненні права власності.
Також відповідач у відзиві заявляє про пропуск позивачем строку позовної давності на звернення із цим позовом до суду, що є самостійною підставою для відмови у позові. 

Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.11.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О. 
27.11.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження.
08.05.2025 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2025.
Судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями учасників справи та в судовому засіданні оголошувалася перерва.
У судовому засіданні 22.06.2026, після судових дебатів, суд, керуючись положеннями статті 244 ЦПК України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 01.07.2026.

Фактичні обставини встановлені судом
01.02.2013 між ОСОБА_5 , як продавцем та ОСОБА_2 , як покупцем, в інтересах якої, згідно наданої довіреності діяла ОСОБА_4 був укладений Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .
Згідно рішення про державну реєстрацію від 28.12.2018 №44887830 право власності на вказану квартиру було зареєстроване за ОСОБА_3 . 
Згідно наказу Міністерства юстиції України від 05.03.2020 №823/5 скарга ОСОБА_2 від 27.09.2019 була задоволена частково та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.12.2018 №44887830, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним Олександром Васильовичем. 
Відповідно до Звіту про оцінку вартості майна ремонтно-оздоблювальних поліпшень житлової квартири, меблів, обладнання та побутової техніки, які знаходяться за адресою - АДРЕСА_2 , від 08.10.2024 складеного ТОВ «ПРОЕКТНО КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА» вартість ремонтно-оздоблювальних поліпшень житлової квартири, меблів, обладнання та побутової техніки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 становить 2 410 394,00 гривень.
Вартість виготовлення Звіту про оцінку вартості майна ремонтно-оздоблювальних поліпшень житлової квартири, меблів, обладнання та побутової техніки, які знаходяться за адресою - АДРЕСА_2 згідно Договору №241008-001 від 08.10.2024 становить 45 000,00 гривень.
Згідно показань свідка ОСОБА_6 , який є сусідом позивача та проживає у будинку за адресою АДРЕСА_4 він бачив, що позивач робив ремонт у вказаній вище квартирі вартість якого становила зі слів позивача близько 80 000,00 доларів США. Скільки ремонт тривав по часу свідок не зміг відповісти.
Згідно показань свідка ОСОБА_7 , яка також живе та працює консьєржем у будинку за адресою АДРЕСА_4 вона не бачила ОСОБА_2 , а також не може пригадати чи бачила робітників, які робили ремонт у квартирі АДРЕСА_5 . Водночас, свідок ОСОБА_7 вважає власником вказаної квартири саме позивача.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Суд встановив, що правовідносини з приводу яких виник спір стосуються відшкодування витрат понесених позивачем при здійснені ремонту квартири.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.
Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.
Застосування зазначених норм матеріального права суттєво різниться залежно від визначення підстав та сум, які підлягають відшкодуванню. Зокрема, за положеннями частини третьої, підлягають відшкодуванню фактичні витрати, здійснені добросовісним або недобросовісним набувачем, які необхідно було зробити задля збереження майна або на його утримання з часу, коли власнику належало право на повернення майна.
Згідно положень статті 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця (ч.1 ст.778 ЦК України).
Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення (ч.2 ст.778 ЦК України).
Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за найм речі (ч.3 ст.778 ЦК України).
Частиною п`ятою статті 778 ЦК України передбачено, що якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.
Суд встановив, що ОСОБА_1 ніколи не був власником квартири за адресою:  АДРЕСА_2 , водночас, власником такої квартири є ОСОБА_2 .
Для стягнення з власника квартири вартості зроблених поліпшень (ремонтних робіт) позивач повинен довести принаймні дві обставини: наявність згоди власника квартири на здійснення ремонтних робіт та здійснення позивачем безпосередніх витрат та їх розмір.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач або ОСОБА_3 надав позивачу дозвіл, або згоду на проведення у квартирі будь-яких ремонтних робіт. 
Окрім цього, матеріали справи не містять доказів того, що позивач дійсно поніс витрати у розмірі 2 410 394,00 гривень на ремонт та придбання техніки у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд критично оцінює наданий позивачем Звіт про оцінку вартості майна оскільки, такий звіт складений на основі вартості будівельних матеріалів та побутової техніки отриманих з оголошень в мережі Інтернет.
Жодних доказів того, що позивач дійсно придбав вказану побутову техніку та вказані будівельні матеріали (копії квитанцій, платіжних інструкцій, чеків, розписок про отримання грошових коштів, договорів) матеріали справи та Звіт про оцінку не містять, у зв`язку з чим, суд вважає наданий Звіт таким, що не відповідає вимогам щодо належності, допустимості та достовірності доказів. 
Також суд зазначає, що у вартість зроблених поліпшень квартири позивач включив вартість меблів та побутової техніки, які не належать до категорії невідокремлюваних поліпшень, а тому, враховуючи положення частини третьої статті 390 ЦК України та частини другої статті 778 ЦК України позивач, у разі доведення, що саме він є власником таких речей, може вимагати не компенсації їх вартості, а їх безпосереднього повернення. 
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Враховуючи те, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, що підтверджують понесені ним витрати на поліпшення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у загальному розмірі 2 455 394,00 гривні.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог, всі понесенні судові витрати покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації здійснених витрат на поліпшення квартири - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.07.2026.

Суддя: С.О. Чекулаєв