Справа № 953/859/25
н/п 2/953/172/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді    Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря  Лущан В.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

28 січня 2025 року АТ «КБ «Глобус» (далі: позивач) звернулось до ОСОБА_1 (далі: відповідач-1), ОСОБА_2 (далі: відповідач-2) з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №10/164/20 від 28.10.2020 у розмірі 1 598 337,85 грн., з яких: 895 387,50 грн. – строкова заборгованість основного боргу; 154 904,56 грн. – прострочена заборгованість по кредиту; 548 045,79 грн. – прострочена заборгованість по процентах. 
В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на укладення 28.10.2020 з відповідачем-1 кредитного договору №10/164/20, відповідно до якого відповідач-1 отримав кредит на придбання житлової нерухомості у розмірі 1 137 000 грн. зі строком повернення до 27.10.2040 та укладення з відповідачем-2 договору поруки. За порушення відповідачем-1 вказаного договору, утворилась заборгованість у розмірі 1 598 337,85 грн., що змусило позивача вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Представник відповідача-1 подав клопотання про відкладення розгляду справи за різкого погіршення стану здоров`я. Відповідачі причину неявки не сповістили. 
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Частиною 3 ст.131ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За не надання представником відповідача-1 доказів погіршення стану здоров`я, клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. 
Підстави передбачені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом, не встановлені. 
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Як вбачається з положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:
28.10.2020 між позивачем та відповідачем-1 укладений кредитний договір №10/164/20, відповідно до якого відповідач-1 отримав кредит у розмірі 1 137 000 грн. на умовах: строк кредитування – 240міс.; кінцева дата повернення кредиту - 27.10.2040; мета використання кредиту – придбання житлової нерухомості; процентна ставка: з 28.10.2020 по 27.10.2021 – 9,9 % річних, з 28.10.2021 по 27.10.2040 – 17,9 % річних. Сторонами узгоджений графік погашення кредиту. Крім того, п.9.2 Договору передбачено право банку дострокового повернення кредитних коштів. 
Крім того, 28.10.2020 між позивачем та відповідачем-2 укладений договір поруки №10/164/20/П, відповідно до якого відповідач-2 поручається перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором №10/164/20 від 28.10.2020.
Позивач своє зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу-1 кредит у заявленому розмірі, що підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 28.10.2020 по 20.01.2025. 
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у відповідача-1 виникла заборгованість у розмірі 1 598 337,85 грн., з яких: 895 387,50 грн. – строкова заборгованість основного боргу; 154 904,56 грн. – прострочена заборгованість по кредиту; 548 045,79 грн. – прострочена заборгованість по процентах.
03.09.2024 позивач звернувся до відповідачів із вимогою про дострокове повернення кредиту, сплати процентів та комісій, передбачених договором №10/164/20 від 28.10.2020. 
Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує:
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.
Згідно ст.629, ч.1 ст.625 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки, що передбачено ст.554 ЦК України.
Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом частин 1 та 2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.
Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Судом встановлено, що 28.10.2020 між позивачем та відповідачм-1 укладений кредитний договір №10/164/20 та відповідач-2 поручалась за виконання вказаного договору. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у відповідача-1 виникла заборгованість у розмірі 1 598 337,85 грн., з яких: 895 387,50 грн. – строкова заборгованість основного боргу; 154 904,56 грн. – прострочена заборгованість по кредиту; 548 045,79 грн. – прострочена заборгованість по процентах.
Відповідачами докази відсутності заборгованості, контррозрахунок, не надані.
За таких обставин, беручи до уваги, що боржником та поручителем не виконаний обов`язок з повернення боргу за кредитним договором №10/164/20 від 28.10.2020, суд дійшов висновку про покладення на них солідарної відповідальності по стягненню заборгованості у розмірі 1 598 337,85 грн.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно зі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачів у рівних частках на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 23 975,07 грн.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 75 000 грн. 
Згідно із ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі № 160/12268/19).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що передбачено ч.6 ст.137 ЦПК України.
Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п.5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
На підтвердження наданих юридичних послуг позивач надав: договір про надання професійної правничої допомоги №010224 від 01.02.2024; довіреність від 05.12.2022; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3352 від 29.05.2008; акт прийому-передачі послуг №10/164/20 від 21.01.2025.
У рішенні ЄСПЛ від 28.112002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Разом з тим, суд враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування з відповідача таких витрат в заявленому розмірі, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та є завищеним, виходячи з ринкових цін на адвокатські послуги.
Визначаючи розмір витрат, які підлягають відшкодуванню, суд враховує те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є справою, у якій вже склалася стала судова практика та яка не потребує додаткового вивчення норм законодавства та правових позицій, характер виконаної роботи, а саме консультації, складання та подання позову, розгляд справи за відсутності представника позивача, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій їх необхідності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи.
З урахуванням наведеного, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру та необхідних процесуальних дій сторони.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, 
ухвалив:

ПозовАкціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за кредитним договором №10/164/20 від 28.10.2020 у 1 598 337 (один мільйон п`ятсот дев`яносто вісім тисяч триста тридцять сім) грн. 85 коп., з яких: 895 387 (вісімсот дев`яносто п`ять тисяч триста вісімдесят сім) грн. 50 коп. – строкова заборгованість основного боргу; 154 904 (сто п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот чотири) грн. 56 коп. – прострочена заборгованість по кредиту; 548 045 (п`ятсот сорок вісім тисяч сорок п`ять) грн. 79 коп. – прострочена заборгованість по процентах.
Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» витрати зі сплати судового збору у розмірі 23 975 (двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 07 коп., тобто по 11 987 (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 54 коп. з кожного.
Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн., тобто по 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. з кожного.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Глобус», ЄДРПОУ 35591059, м. Київ, Куренівський провулок, буд.19/5. 
Відповідач-1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 26.06.2026. 

Суддя Н.В. Єфіменко