Справа № 466/1878/26 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 33/811/1144/26 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА

06 липня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові клопотання захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Курилець Христини Зіновіївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 28 квітня 2026 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок гривень 00 коп.).
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, у розмірі 665, 60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.).
Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 07 березня 2026 року близько 21:00 год. у АДРЕСА_1 , здійснив психологічне та фізичне домашнє насильство стосовно своєї доньки - ОСОБА_2 , що полягало у нецензурних висловлюваннях, словесних погрозах фізичною розправою, штовханнях, без заподіяння тілесних ушкоджень. Своїми діяннями, ОСОБА_1 завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
На згадану постанову захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Курилець Х.З. 17 червня 2026 року подала апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої, яка поступила на адресу апеляційного суду 3 липня 2026 року, мотивуючи тим, що повний тест постанови правопорушник ОСОБА_1 отримав 7 травня 2026 року. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в клопотанні доводи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути адвокату Курилець Х.З., з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Шевченківського районного суду м.Львова прийнята у судовому засіданні 28 квітня 2026 року з участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Курилець Х.З. 
Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що правопорушник ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Курилець Х.З. мали можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористалися таким, а з апеляційною скаргою адвокат звернулася із значним пропуском строку на апеляційне оскарження. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що адвокату Курилець Х.З. слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,- 
п о с т а н о в и в:
відмовити захиснику правопорушника ОСОБА_1 – адвокату Курилець Христині Зіновіївні в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 28 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу повернути апелянту. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) Галапац І.І.

З оригіналом згідно:
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду: 07.07.2026 
Помічник заступника голови Репетило Г.Б.

Постанова набрала законної сили: 06.07.2026