ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №317/1837/25 Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/807/134/26 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Собини П.М. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 18 червня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 07 квітня 2025 року о 10 год. 55 хв. у с. Новоолександрівка, вул. Центральна, 1, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_2 (належність – авто на іноземній реєстрації), у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатор Alkotest Drager 6820. Результат позитивний склав 0,83 ‰ проміле, тест №2476. Від керування відсторонено, про повторність попереджено.
Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Собина П.М. просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не погоджується з постановою суду, так як не було підстав для притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Вказує, що його підзахисний перебував у тверезому стані і написав пояснення під диктовку.
Також, він був змушений погодитися з даними Драгер, так як перебував працівник ВСП, який повідомив, що в разі заперечень, повідомить керівництво військової частини, у зв`язку з чим ОСОБА_1 дав пояснення, що все визнає та що напередодні вживав алкогольні напої.
Також, зазначає, що не було підстав для зупинки даного транспортного засобу на підставі ЗУ «Про національну поліцію».

Заявлене захисником-адвокатом Собиною П.М. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не брав, постанова була оприлюднена 20 червня 2025 року, та вже 01 липня 2025 року захисник-адвокат Собина П.М. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, окрім іншого, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана захисником апеляційна скарга підлягає розгляду. 

В судове засідання, призначене на 06 березня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Собина П.М. не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання від сторони захисту не надходило.
Суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав апеляційний розгляд справи задля виклику ОСОБА_1 , останній викликався до суду шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною працівником поліції у протоколі, зі слів ОСОБА_1 , та стороною захисту при поданні апеляційної скарги, а також за допомогою SMS – повідомлень за номером телефону, вказаному в рапорті працівника поліції, згідно з відповідними довідками у додатку «Viber» судові повістки є доставленими, крім того, згідно з довідками про доставку електронного документу, судові повістки надсилалися одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет.
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18, згідно з якою, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.
Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 та забезпечення його права на особисту участь під час апеляційного розгляду справи, проте останній, долею своєї справи не цікавиться. 
В свою чергу, подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 та його захисника може затягнути цей розгляд на невизначений час.
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №293155 від 07 квітня 2025 року, з якого убачається, що 07 квітня 2025 року о 10-55 годині у с.Новоолександрівка, вул.Центральна, 1, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатор Alkotest Drager 6820. Результат позитивний склав 0,83 ‰ проміле, тест №2476. Від керування відсторонено, про повторність попереджено, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- у довідці про відсутність повторності за ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та отримання останнім посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 17 листопада 2022 року;
- у роздруківці Alcotest Drager 6820 від 07 квітня 2025 року, №2476;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Огляд проводився за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. В результатах огляду зазначено, що проба позитивна – 0,83 ‰. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується підписом останнього;
- у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 07 квітня 2025 року, відповідно до яких останній зазначив про факти вживання 06 квітня 2025 року ним алкоголю напередодні керування ним транспортним засобом – 07 квітня 2025 року, зупинку транспортного засобу під його керування, проходження ним огляду на стан сп`яніння, результат огляду, погодження з таким результатом, та недопустимість такого порушення в подальшому;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними: 
- в рапорті поліцейського взводу №2 роти№2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції Шоніна Д., згідно з яким, останній доповідає, що 07 квітня 2025 року під час несення служби приблизно о 1010-55 годині було зупинено транспортний засіб Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , є діючим військовослужбовцем певної військової частини.
В ході спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. На місці зупинки водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився, огляд проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат позитивний 0,83‰, ОСОБА_1 з результатом згоден. 
На ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП серії ЕПР1 №293155. Вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 , видано тимчасовий дозвіл НОМЕР_4 . Від керування транспортним засобом відсторонено, про повторність попереджений.
Подія зафіксована на БК 470398, 470932.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції в частині доведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, не спростовують.
Згідно з оскаржуваною постановою суду, у судове засідання правопорушник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за допомогою надіслання судових повісток на адресу, зазначену у протоколі.
Додатково ОСОБА_1 було проінформовано про дату, час та місце судового засідання за допомогою SMS-повідомлень згідно із вимогами Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом ДСА України від 01.06.2013 № 73, судова повістка про виклик до суду доставлена одержувачу, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток Вайбер.
Суд дійшов висновку, що станом на дату розгляду справи ОСОБА_1 обізнаний про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, в розумінні КУпАП, був своєчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи: при складанні протоколу, при отриманні повістки та смс-повідомлення, а також при наданні адвокату Іващенко М.В. згоди на представництво інтересів в суді.
Разом з цим, до суду ОСОБА_1 не з`явився, до початку судового засідання заяв чи клопотань, у тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надав, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд, а тому, на підставі ст. 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з урахуванням необхідності додержання строків, передбачених ст. 38, 277 КУпАП, суд постановив проводити розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1  перебував у тверезому стані і написав пояснення під диктовку, був змушений погодитися з даними Драгер, так як перебував працівник ВСП, який повідомив, що в разі заперечень, повідомить керівництво військової частини, у зв`язку з чим ОСОБА_1 дав пояснення, що все визнає та що напередодні вживав алкогольні напої, є необґрунтованими та такими, що спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозаписом. 
Відповідно до вимог ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З відеозапису події убачається, що огляд водія  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений у зв`язку із виявленням в нього ознак алкогольного сп`яніння - запаху алкоголю з порожнини рота про що його було повідомлено в ході спілкування з працівниками поліції, та запропоновано  ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився та зазначив, що вчора вживав алкоголь. Огляд на стан алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 проходив на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820. Результат огляду на стан сп`яніння, проведеного щодо  ОСОБА_1  – 0,83 ‰, що підтверджується роздруківкою тестування на алкоголь за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 від 07 квітня 2025 року, тест №2476. На запитання працівника поліції, чи погоджується  ОСОБА_1 з результатами огляду, на що останній зазначив, що погоджується, що також підтверджується і Актом огляду на стан сп`яніння, де у графі «з результатами згоден» стоїть підпис  ОСОБА_1 , а тому підстав для направлення  ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу у працівників поліції не було.
Також, після того, як працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 зазначив, що бажає надати пояснення, на що працівник поліції надав останньому відповідний бланк. З відеозапису убачається, що коли ОСОБА_1 власноруч писав пояснення, біля нього третіх осіб не було. Коли ОСОБА_1 надав працівнику поліції аркуш з поясненнями та пішов, його згодом наздогнав працівник поліції і попросив дописати, що пояснення написані власноручно, доповнень не потребують, а також попросив поставити дату написання пояснень та підпис. 
До протоколу про адміністративне правопорушення у  ОСОБА_1 теж не було жодних зауважень.
Відомостей про те, що  ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу та оспорював ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає, а тому суд апеляційної інстанції не убачає в діях працівників поліції порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, який передбачений ст.266 КУпАП.
В свою чергу, згідно з положеннями п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що  ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього були виявлені певні ознаки такого сп`яніння. В подальшому наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння підтверджено при огляді за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 на місці зупинки транспортного засобу.
Доводи апелянта про те, що у працівників поліції булі відсутні законні підстави для зупинки автомобіля, яким керував  ОСОБА_1 , є також необґрунтованими, оскільки під час складення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП процесуально не передбачено зазначення причини зупинки транспортного засобу і це об`єктивно не спростовує факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.
Більш того, відповідно до положень п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Поліцейський, згідно з п.п.2, 3 ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію", має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. 
З урахуванням введеного в Україні воєнного стану та його правового режиму, та конкретних обставин цієї справи, суд апеляційної інстанції вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", а тому доводи сторони захисту в апеляційної скарги щодо незаконності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є безпідставними.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Дані про те, що  ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів апелянтом у встановленому законом порядку не спростовано.
Вина  ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП і наклав на порушника стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Собині П.М. строк на апеляційне оскарження постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 18 червня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Собини П.М. залишити без задоволення. 
Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 18 червня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 317/1837/25