Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/9533/25
Номер провадження2-др/711/43/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Петренка О.В., розглянувши в письмовому провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Безвершенко Ірини Сергіївни про ухвалення додаткового рішення в справі №711/9533/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, 
ВСТАНОВИВ:
14 квітня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Безвершенко І.С., через систему «Електронний суд», подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 , понесених витрат на правничу допомогу (вхідний №16097 від 14 квітня 2026 року).
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20 квітня 2026 року, означеній заяві присвоєно номер провадження 2-др/711/43/26 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.
Заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивача обгрунтовує тим, що на розгляді Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
У позовній заяві позивач зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, складає 40 000,00 грн – професійна правнича допомога. 
У цьому контексті представник позивача звертає увагу суду, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі були необхідними з огляду на складність правового спору, є співмірними обсягу виконаних адвокатом робіт, відповідають вимогам ст.133, 137 ЦПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони у разі ухвалення рішення на користь позивача.
Крім того представник позивача звертає увагу суду на те, що між адвокатом Безвершенко І.С. та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги б/н від 22.09.2025, яким визначено фіксований розмір гонорару, який 25.09.2025 був сплачений клієнтом ОСОБА_1 адвокату Безвершенко І.С.
У зв`язку з цим, представник позивача просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 40000 грн у рахунок компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Також представник позивача в заяві про ухвалення додаткового рішення зазначає про те, що під час подання позову до суду виникла об`єктивна необхідність у визначенні ціни позову, що є обов`язковою вимогою відповідно до норм процесуального законодавства та безпосередньо впливає на розмір судового збору і належний розгляд справи. У зв`язку з цим, з метою визначення ринкової вартості спірного майна, позивач поніс витрати в сумі 2500 грн, що підтверджується рахунком-актом виконаних робіт №01/10-2025. 
У зв`язку з цим, представник позивача також просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 2500 грн у рахунок компенсації витрат на проведення експертної оцінки.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.04.2026 прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Безвершенко Ірини Сергіївни про ухвалення додаткового рішення в справі №711/9533/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна; розгляд заяви, керуючись ч.3 ст.270 ЦПК України, вирішено провести протягом десяти днів з дня надходження заяви без повідомлення учасників справи (а.с.172).
24 квітня 2026 року засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд», представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бабіч Т.Г. подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у прохальній частині яких просить суд частково задовольнити заяву, визнавши достатнім розмір витрат на професійну правничу допомогу позивачу на рівні 20 000 грн, а також здійснивши розподіл витрат позивача, стягнувши з відповідача 8000 грн на професійну правничу допомогу та 1000 грн – витрат на проведення оцінки майна (вхідний №17875, а.с.173-174).
Заперечення обгрунтовані тим, що позивачем заявлено п`ять позовних вимог, з яких судом задоволено лише дві позовні вимоги, а саме: про визнання за позивачем та відповідачем права власності по частині спірної квартири. У зв`язку з цим, керуючись ч1,2 ст.141 ЦПК України, представник відповідача просить суд застосувати пропорційність для визначення розміру витрат на правничу допомогу, визначивши розмір означених витрат на рівні 2/5 частин.
Також представник відповідача у запереченні зазначає про те, що відповідач вважає 40000 грн витрат на правничу допомогу завищеним та таким, що не відповідає складності справи. Водночас, відповідач вважає розумним та таким, що може бути визнаний судом розмір витрат на професійну правничу допомогу, це 20000 грн.
У зв`язку з цим, беручи до уваги те, що позовні вимоги були задоволені частково, позивачу, на переконання представника відповідача, може бути присуджено в рахунок компенсації судових витрат 8000 грн у рахунок витрат на професійну правничу допомогу та 1000 грн – у рахунок витрат на проведення оцінки спірного майна.
Крім того представник відповідача звертає увагу суду на те, що згідно п.4.1 договору про надання правової допомоги від 22.09.2025, що долучена представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення, обумовлено, що розмір гонорару адвоката встановлюється додатковою угодою. Однак жодної додаткової угоди, яка б визначала домовленість сторін про розмір правової допомоги адвоката у конкретній справі, суду не надано.
У цьому контексті представник відповідача звертає увагу суду на те, що адвокатом Безвершенко І.С. надано акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 09.04.2026, в якому сторони визначили види послуг та фіксований розмір гонорару адвоката, про який, як стверджує представник відповідача, попередньо сторони не домовлялися.
Також представник відповідача звертає увагу суду на те, що перелік послуг, відповідно до акту приймання передачі наданих послуг, включає в себе послуги, які фактично адвокатом не надавалися, але враховані при визначенні розміру гонорару, а саме: підготовка апеляційної/касаційної скарги (за потреби) та супровід виконання судового рішення.
Означені обставини, на переконання представника відповідача, свідчать про відсутність підстав для повного задоволення заяви про розподіл судових витрат.
Суд, дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, врахувавши процесуальні позиції представників сторін, що висловлені письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2026 у справі №711/9533/25 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна задоволено частково.
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано за ОСОБА_1 право власності на (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,3 кв.м.
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано за ОСОБА_2 право власності на (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,3 кв.м.
Судовий збір компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна залишені без задоволення.
Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 (далі – Закон №5076) закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 1 Закону №5076, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону №5076, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.1, п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як встановлено судом, представник позивача адвокат Безвершенко І.С. у мотивувальній частині позовної заяви вказала про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 40 000 грн; остаточний розрахунок буде подано в процесі розгляду справи (а.с.2 зворот).
Водночас розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
Як встановлено судом під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення і підтверджується матеріалами справи, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення, представником позивача адвокатом Безвершенко І.С. додано копії: 1) ордеру серії СА №1137901 від 07.10.2025, відповідно до якого адвокат Безвершенко І.С. надає правничу допомогу ОСОБА_1 у Придніпровському районному суді м. Черкаси на підставі договору про надання правничої допомоги №б/н від 22.09.2025 (а.с.169); 2) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №001561 від 17.03.2025, яким документована адвокат Безвершенко І.С. (а.с.168); 3) договору про надання правової допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Безвершенко І.С. (а.с.170); 4) акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 09.04.2026 (а.с.171); 5) довідку про отримання коштів №1 від 25.09.2025 (а.с.171 зворот).
Відповідно до договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Безвершенко І.С., суд встановив, що предметом договору є надання адвокатом Безвершенко І.С. усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту ОСОБА_1 у визначених останнім справах в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором.
Пунктами 4.1, 4.2 договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року передбачено, що розмір гонорару адвоката за даним договором є фіксованим, встановлюється додатковою угодою та поверненню не підлягає. Клієнт зобов`язаний оплатити гонорар у строки, визначені адвокатом.
Отже, аналіз означеного правочину дає підстави для висновку, що загальна вартість правничої допомоги за цим договором сторонами останнього підлягала визначенню (узгодженню) шляхом укладення додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).
Частинами першою - другою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша – друга статті 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України). Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу (частина перша статті 84 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
З аналізу означених норм процесуального права суд зробив висновок, що вартість правничої допомоги під час розгляду цивільної справи №711/9533/25 має довести учасник справи, який подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу, тобто позивач.
Проте всупереч процесуальному обов`язку доведення вартості правничої допомоги, що надавалася позивачу адвокатом Безвершенко І.С., представником позивача не долучено ані до позовної заяви, ані до заяви про ухвалення додаткового рішення додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року, яка б містила загальну вартість правничої допомоги за цим договором, що унеможливлює суд процесуально встановити дійсні домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, а відповідно і встановити обгрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, що міститься в акті приймання-передачі наданих послуг №1 від 09.04.2026 (а.с.171).
Згідно правового висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що викладений в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Тобто, не вимагається надання доказів оплати витрат адвоката у разі якщо відповідно до договору про надання правничої допомоги такі витрати лише підлягають сплаті (будуть сплачені) відповідною стороною або третьою особою.
Зі змісту п.4.2 договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року суд встановив, що клієнт зобов`язаний оплатити гонорар у строки, визначені адвокатом. Водночас, ані договір про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року, ані інші засоби доказування, що долучені представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення, не містять визначених адвокатом Безвершенко І.С. строків сплати ОСОБА_1 як клієнтом розміру гонорару. Проте, оскільки представник позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення долучила довідку про отримання коштів №1 від 25.09.2025, то суд дійшов висновку, що строк оплати клієнтом гонорару адвокату, станом на день подання заяви про ухвалення додаткового рішення, вже адвокатом Безвершенко І.С. був визначений як такий, що настав.
Згідно з правовими висновками, викладеними в додаткових постановах Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 873/244/21, від 19 липня 2022 року у справі №910/6807/21, від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 липня 2025 року в справі №758/1066/24 (провадження № 61-15273св24).
Не зважаючи не те, що представник позивача долучила до заяви про ухвалення додаткового рішення довідку про отримання коштів №1 від 25.09.2025, яка є належним засобом доказування щодо факту отримання коштів від клієнта (узгоджується з правовим висновком, що викладений у п.94 постанови Верховного Суду від 02.12.2021 у справі №280/5176/20 (адміністративне провадження № К/9901/5763/21 К/9901/10493/21), однак матеріали цивільної справи №711/9533/25 не містять додаткового договору, укладення якого обумовлено між адвокатом Безвершенко І.С. та ОСОБА_1 як клієнтом, і яким, згідно п.4.1 договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року, має визначатись розмір гонорару у фіксованому розмірі. 
Крім того суд, здійснивши аналіз акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 09.04.2026, що укладений на виконання умов договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року (а.с.171), встановив, що він містить інформацію про вартість правничої допомоги адвоката в сумі 40 000 грн. Проте, у п.4.1 договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року, вартість правничої допомоги за цим договором імперативно сторонами обумовлена такою, що визначається в додатковій угоді до договору, а не в акті приймання-передачі наданих послуг, що підписуються сторонами після фактичного надання правничої допомоги. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 09.04.2026 не містить інформації про те, що він складений саме на виконання додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року; натомість зі змісту означеного акту суд встановив, що складений він на виконання безпосередньо договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року, який, як вже встановлено судом, не містить жодної інформації щодо обумовленого між його сторонами розміру гонорару адвоката Безвершенко І.С., зокрема і в розмірі 40000 грн.
Отже, долучення до заяви про ухвалення додаткового рішення акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 09.04.2026 без долучення додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №б/н від 22 вересня 2025 року унеможливлює суд процесуально встановити відповідність вартості правничої допомоги, розмір якої міститься в означеному акті, розміру, що підлягав визначенню сторонами в додатковій угоді до договору про надання правової допомоги від 22.09.2025, що у свою чергу є процесуальною перешкодою для перевірки судом обґрунтованості розміру витрат позивача на правничу допомогу у даній справі.
Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано суду належних і допустимих доказів обумовленого між Опаленком М.М. як клієнтом та Безвершенко І.С. як адвокатом розміру гонорару в сумі 40 000 грн, а відповідно і про обгрунтованість заперечень представника відповідача адвоката Бабіч Т.Г. в означеному контексті, що викладені у заперечені від 24.04.2026. 
Водночас, у зв`язку з тим, що представник відповідача адвокат Бабіч Т.Г. (повноваження якої щодо представництва прав та законних інтересів відповідача ОСОБА_2 не обмежуються, що підтверджується ордером серії СА №1141033 від 05.11.2025, а.с.84) у заяві від 24.04.2026 просила суд здійснити розподіл судових витрат позивача, стягнувши з відповідача 8000 грн на професійну правничу допомогу (а.с.173-174), беручи до уваги, що адвокат Безвершенко І.С. надавала професійну правничу допомогу позивачу, починаючи з підготовки позовної заяви, її подання та завершуючи представництвом прав та законних інтересів останнього під час розгляду судом цивільної справи №711/9533/25, тому суд дійшов висновку щодо процесуальної можливості розподілу судових витрат позивача на правничу допомогу, стягнувши з відповідача на користь позивача 8000 грн, тобто розмір правничої допомоги, що визнається стороною відповідача, адже таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Що стосується прохання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на проведення експертної оцінки в розмірі 2500 грн, то суд зазначає про таке.
Частинами 1,3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженого рахунку-акту виконаних робіт №01-10-2025 від 01.10.2025, що складений ФОП ОСОБА_3 , суд встановив, що означеним суб`єктом підприємницької діяльності на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено експертну оцінку нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 ; вартість експертної оцінки склала 2500 грн (а.с.16). Крім того суд також встановив, що саме ФОП ОСОБА_3 як оцінювачем підготовлено висновок про вартість квартири АДРЕСА_1 , на підставі якого позивачем визначено ціну позову (а.с.5-6).
Отже, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на виготовлення висновку оцінювача про вартість спірного об`єкту нерухомості були необхідними для підготовки справи до розгляду, а тому є витратами, пов`язаними з розглядом справи, в розумінні п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України, а відповідно підлягають розподілу в порядку, передбаченому ч.2 ст.141 ЦПК України.
Оскільки позивач пред`явив п`ять позовних вимог як немайнового, так і майнового характеру, дві з яких були задоволені судом, тому, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1000 грн у рахунок компенсації витрат на виготовлення висновку оцінювача про вартість спірного об`єкту нерухомості, що визначена пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2500 грн/5 (кількість пред`явлених позовних вимог) = 500 грн; 500 грн х 2 (кількість задоволених позовних вимог) = 1000 грн)).
З огляду на викладене, у справі слід ухвалити додаткове рішення про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Безвершенко І.С. про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ч.13 ст.7, ст. 133, 137, 141, 246, 265, 270, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Безвершенко Ірини Сергіївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі №711/9533/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень та 1000 (одна тисяча) гривень витрат на проведення експертної оцінки, а всього 9000 (дев`ять тисяч) грвиень. 
У іншій частині заяву залишити без задоволення.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне додаткове рішення складене 01 травня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко