ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року   Справа № 903/562/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Гудак А.В. 
секретар судового засідання Першко А.А.
за участю представників сторін:
від відповідача 2 - Ковальчук О.В.
від інших учасників представники не з`явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25 (повний текст рішення складено 23 грудня 2025 року, суддя Дем`як В.М.)
за заявою Волинської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом: Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації
до відповідача-1: Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області
та до відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1) Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України";
2) Філія "Поліський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України"
про визнання незаконним та скасування наказу, рішення та усунення перешкод у користуванні і розпорядженні землями лісогосподарського призначення 

ВСТАНОВИВ:
Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25 задоволено заяву Волинської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення.
Присуджено до стягнення з Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області (44412, Волинська область, Ковельський р-н, с. Дубечне, вул. Незалежності, будинок 20, код ЄДРПОУ 04332940) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, код ЄДРПОУ 02909915) 605,60 грн. витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 1211,20 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Присуджено до стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 67, код ЄДРПОУ 39767861) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, код ЄДРПОУ 02909915) 605,60 грн. витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 1211,20 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим додатковим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що 15 грудня 2025 року Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області в межах установленого процесуального строку подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Волинської області від 14 липня 2025 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2025 року у цій справі, у зв`язку з чим, на його думку, розподіл судових витрат є передчасним.
Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що прокуратура, подаючи заяву про забезпечення позову, обґрунтовувала її тим, що на відповідний момент саме Дубечненська сільська рада мала можливість зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845 площею 16,3853 га, оскільки спірна земельна ділянка в Державному земельному кадастрі обліковувалася як земля сільськогосподарського призначення, а відтак після такої реєстрації саме ця рада, а не Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, могла вільно розпоряджатися спірною земельною ділянкою. У зв`язку з цим заява про забезпечення позову була спрямована на заборону державним реєстраторам вносити будь-які відомості та зміни щодо спірної земельної ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, а також на заборону саме Дубечненській сільській раді Ковельського району вчиняти будь-які дії щодо зазначеної земельної ділянки.
Таким чином, на переконання скаржника, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Волинській області не є власником спірної земельної ділянки та не було наділене повноваженнями щодо розпорядження нею, управління вважає, що у суду першої інстанції були відсутні законні та обґрунтовані підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з нього судового збору у розмірі 1211,20 грн, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову, та 2422,40 грн, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 січня 2026 року у справі №903/562/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25 та призначено розгляд апеляційної скарги на "12" лютого 2026 р. об 14:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.
20 січня 2026 року від Заступника керівника Волинської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25, в якому прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення – без змін. 
У відзиві прокурор зазначає, що додатковим рішенням місцевого господарського суду правомірно вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із поданням заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги на ухвалу про відмову у забезпеченні позову, оскільки під час ухвалення рішення у справі суд першої інстанції не вирішив питання про їх стягнення. При цьому прокурор посилається на те, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 липня 2025 року було скасовано ухвалу місцевого господарського суду про відмову у забезпеченні позову та задоволено заяву прокуратури про забезпечення позову. 
Також прокурор вказує, що відповідно до положень статей 123, 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на відповідачів, оскільки спір виник з їх вини, а тому понесені прокуратурою витрати на подання заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги мають бути відшкодовані за рахунок відповідачів у рівних частинах. Крім того, у відзиві зазначено, що апеляційна скарга не містить належного обґрунтування порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при ухваленні додаткового рішення.
29 січня 2026 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у справі № 902/800/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 січня 2026 року у справі №903/562/25 задоволено клопотання Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
12 лютого 2026 року до апеляційного суду надійшла ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 лютого 2026 року у справі №903/562/25 про витребування справи для розгляду касаційної скарги на постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2025 року у даній справі.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 лютого 2026 року у справі №903/562/25 зупинено провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25. Матеріали справи №903/562/25 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
24 квітня 2026 року до Північно-західного апеляційного господарського суду з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повернулися матеріали справи №903/562/25.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 квітня 2026 року у справі №903/562/25 поновлено провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25. Розгляд апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25 призначено на "07" травня 2026 р. об 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.
В судовому засіданні 07 травня 2026 року було заслухано пояснення представника апелянта, яка повністю підтримала вимоги і доводи викладені в апеляційній скарзі.
Представники інших сторін в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника апелянта, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області та до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та просив суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 29 жовтня 2018 року №3-1093/15-18-СГ "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель", яким затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності в частині земельної ділянки з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845, площею 16,3853 гектара;
- визнати незаконним та скасувати пункт 13 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 21 грудня 2018 року №3-1357/15-18-СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність";
- визнати незаконним та скасувати рішення Дубечненської сільської ради від 07 березня 2019 року №42/27 "Про прийняття земельних ділянок з державної власності у комунальну власність Дубечненської сільської ради" в частині прийняття у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845, площею 16,3853 гектара;
- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845, площею 16,3853 га в Державному земельному кадастрі.
В обґрунтування позовних вимог прокурор доводив, що оспорювані розпорядчі акти Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Дубечненської сільської ради прийняті в порушення вимог статей 6, 14, 19 Конституції України, статей 3, 15-2, 17, 20, 56, 57, 84, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, статей 31, 33, 57 Лісового кодексу України, оскільки землі лісогосподарського призначення не можуть передаватись у користування без їх вилучення у постійних користувачів, а відтак державна реєстрація спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі як земель сільськогосподарського призначення підлягає скасуванню.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 29 травня 2025 року у справі №903/562/25 у задоволенні заяви Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про забезпечення позову за вх.№01-87/2364/25 від 28 травня 2025 року відмовлено.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 14 липня 2025 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 29 жовтня 2018 року №3-1093/15-18-СГ "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель", яким затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності в частині земельної ділянки з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845, площею 16,3853 гектара.
Визнано незаконним та скасовано пункт 13 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 21 грудня 2018 року №3-1357/15-18-СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність".
Визнано незаконним та скасовано рішення Дубечненської сільської ради від 07 березня 2019 року №42/27 "Про прийняття земельних ділянок з державної власності у комунальну власність Дубечненської сільської ради" в частині прийняття у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845, площею 16,3853 гектара.
Вирішено усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845, площею 16,3853 га в Державному земельному кадастрі.
Присуджено до стягнення з Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області на користь Волинської обласної прокуратури 3229, 87 грн. витрат по сплаті судового збору.
Присуджено до стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь Волинської обласної прокуратури 6459, 73 грн. витрат по сплаті судового збору.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 липня 2025 року у справі №903/562/25 апеляційну скаргу Волинської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Волинської області від 29 травня 2025 року у справі №903/562/25 задоволено. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 29 травня 2025 року у справі №903/562/25 скасовано.
Прийнято нове рішення, яким заяву Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про забезпечення позову за вх.№01-87/2364/25 від 28 травня 2025 року задоволено.
Заборонено державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845, площею 16,3853 га до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.
Заборонено державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845, площею 16,3853 га до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.
Заборонено вчиняти Дубечненській сільській раді Ковельського району будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0725081300:07:000:9845, площею 16,3853 га, в тому числі поділ земельної ділянки, відчуження, передачу в оренду (суборенду), вчиняти будь-які договори, підписувати акти та будь-які інші документи.
13 серпня 2025 року до Господарського суду Волинської області від Волинської обласної прокуратури надійшла заява про ухвалення додаткового рішення за вх.№01-87/3567/25, у якій прокурор просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Дубечненської сільської ради та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 1211,20 грн, сплачений за подання заяви про забезпечення позову та 2422,40 грн, сплачений за подання апеляційної скарги.
11 серпня 2025 року матеріали справи №903/562/25 були скеровані до Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 14 липня 2025 року у вказаній справі.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2025 року у справі №903/562/25 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 14 липня 2025 року у справі №903/562/25 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки у рішенні Господарського суду Волинської області від 14 липня 2025 року у справі №903/562/25 не було вирішено питання про розподіл судових витрат у частині стягнення з відповідачів судового збору, сплаченого Волинською обласною прокуратурою за подання заяви про забезпечення позову та за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Волинської області від 29 травня 2025 року, місцевий господарський суд оскаржуваним додатковим рішенням присудив до стягнення з Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області на користь Волинської обласної прокуратури 605,60 грн витрат зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 1 211,20 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а також присудив до стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь Волинської обласної прокуратури 605,60 грн витрат зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 1 211,20 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
У частині першій статті 129 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, – на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19 зазначила, що процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.
Суд має застосовувати зазначені положення процесуального закону за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.
Зміст вказаної норми також свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у зазначений вище спосіб. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.
Подібні правові висновки викладено також в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №927/515/21, від 25 листопада 2021 року у справі №904/5929/19, від 15 вересня 2022 року у справі №910/10159/21, додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі №916/376/19.
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, встановивши, що спір у справі виник унаслідок неправомірних дій відповідачів, обґрунтовано застосував надані йому дискреційні повноваження та правомірно здійснив розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від результатів вирішення спору по суті.
З огляду на те, що доведення спору до суду відбулося з вини відповідачів, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних із поданням заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги на ухвалу, понесених Волинською обласною прокуратурою, у рівних частинах за рахунок Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відповідно до статті 129 ГПК України.
За таких обставин суд обґрунтовано визнав за необхідне задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.
Доводи апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на таке.
Посилання апелянта на подання 15 грудня 2025 року касаційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 14 липня 2025 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2025 року у справі №903/562/25 не свідчить про передчасність розподілу судових витрат та не може бути підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення.
Апеляційний господарський суд переглядає додаткове рішення суду першої інстанції з урахуванням обставин і стану справи, що існували на момент його ухвалення, а саме за умови чинності та обов`язковості рішення суду першої інстанції, залишеного без змін постановою апеляційного суду. Сам по собі факт касаційного оскарження судових рішень не зупиняє їх виконання та не позбавляє суд першої інстанції повноважень на ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
При цьому колегія суддів зазначає, що у разі скасування судових рішень по суті спору Верховним Судом та ухвалення нового рішення або направлення справи на новий розгляд, питання розподілу судових витрат, у тому числі витрат зі сплати судового збору, вирішується заново з урахуванням результатів остаточного вирішення спору, що прямо випливає з положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Отже, можливість касаційного перегляду не впливає на правомірність ухвалення додаткового рішення у цій справі та не свідчить про його передчасність.
Також є безпідставними доводи апелянта про відсутність у Головного управління Держгеокадастру у Волинській області обов`язку відшкодовувати судовий збір з огляду на те, що воно не є власником спірної земельної ділянки та не здійснювало повноважень щодо її розпорядження.
Як встановлено судами, спір у даній справі виник унаслідок прийняття саме Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області оспорюваних розпорядчих актів, які в подальшому були визнані судом незаконними та скасовані. За таких обставин участь апелянта у виникненні спору є безпосередньою, а отже він є належним суб`єктом покладення судових витрат незалежно від наявності чи відсутності у нього права власності на спірну земельну ділянку.
Крім того, заява про забезпечення позову була подана з метою запобігання можливим наслідкам реалізації незаконних управлінських рішень, прийнятих, зокрема, Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області, а тому витрати, понесені Волинською обласною прокуратурою у зв`язку з поданням такої заяви та апеляційної скарги на ухвалу про відмову в її задоволенні, перебувають у прямому причинному зв`язку з неправильними діями відповідачів.
За наведених обставин висновок суду першої інстанції про покладення витрат зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги на Дубечненську сільську раду Ковельського району Волинської області та Головне управління Держгеокадастру у Волинській області у рівних частинах є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
У відповідності до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у справі №903/562/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №903/562/25 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "07" травня 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б. 

Суддя   Василишин А.Р. 

Суддя   Гудак А.В.