Cправа № 127/16565/26
Провадження № 2-а/127/167/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
08 червня 2026 року          м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді - Гриневича В.С. 
секретар судового засідання: Вчерашнюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/16565/26 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Національної поліції України про визнання визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який мотивовано тим, що згідно з постановою інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області молодшого лейтенанта поліції Матвійчука Артема Миколайовича від 11.05.2026 серії ЕНА №7178730, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень..
На думку позивача оскаржувана постанова є необгрунтованою, незаконною, винесена з грубим порушенням та без дослідження усіх обставин справи, а відтак є такою, що підлягає скасуванню.
Як зазначається позивачем, 11 травня 2026 року вона приблизно о 15.00 год. припаркувала належний їй автомобіль на стоянку біля другого під`їзду буд. 50 по вул. Данила Галицького у м. Вінниці, в якому постійно проживає разом зі своєю сім`єю, що до речі робить з часу придбання свого автомобіля в минулому році, так само як інші власники авто їхнього та інших під`їздів будинку, коли це місце вільне.
В цей же день, приблизно о 20.00 год. на її мобільний телефон їй зателефонував працівник патрульної поліції, який був викликаний однією з мешканець їхнього під`їзду, ім`я якої та квартиру в якій вона проживає працівник поліції повідомити їй відмовився, та повідомив про те, що автомобіль позивача припаркований нею на стоянку з порушенням вимог п. 15.10в. ПДР України, тобто здійснення стоянки ТЗ на тротуарі не залишивши для руху пішоходів 2 метрів, чим вчинено нею адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.
На її зауваження працівнику поліції про те, що місце стоянки її автомобіля не являється тротуаром, а розташовано окремо біля входу до під`їзду, тобто являється в прямому розумінні «під`їздом» до його входу, передбаченим будівництвом дороги та обмежено бордюрами для дійсних тротуарів і ніяким чином не обмежує доступу до входу у під`їзд його мешканцям, останній не звернув уваги та повідомив їй про те, що він виносить постанову про вчинення нею адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою накладає на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.
Як зазначається позивачем, працівник поліції під час розгляду матеріалів адміністративної справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення, в порушенням норм матеріального права, невірно визначив місце розташування її автомобіля, зазначивши що він «розташований на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 метрів», що не відповідає дійсності, оскільки як нею вже зазначалось, це місце стоянки її автомобіля не являється тротуаром, а розташовано окремо біля входу до під`їзду, тобто являється в прямому розумінні «під`їздом» до його входу, передбаченим будівництвом дороги та обмежено бордюрами для дійсних тротуарів і ніяким чином не обмежує доступу до входу у під`їзд його мешканцям, тому мова про залишення її авто менше 2 метрів для руху пішоходів по тротуару – взагалі недоречна, бо його так не існує.
На підставі вищевикладеного позивач просила позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2026 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №7178730 від 11.05.2026 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.
На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на думку представника відповідача, вимоги позивача є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Так, 11.05.2026 на планшетний пристрій наряду УПП у Вінницькій області ДПП надійшов виклик зі служби 102, про порушення Правил дорожнього руху за адресою: вул. Д. Галицького, 50, у м. Вінниці.
Прибувши за вказаною вище адресою, нарядом поліції було виявлено, транспортний засіб – Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на тротуарі, а саме безпосередньо біля виходу з під`їзду у такий спосіб, що залишив менше 2 метрів для проходу пішоходів, що в свою чергу є порушенням підпункту «в» пункту 15.10 ПДР України.
Оскільки водія даного ТЗ в той час не було на місці, поліцейський в телефонному режимі зв`язавшись з водієм, повідомив останнього, що ним прапарковано ТЗ Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 з порушенням ПДР, після чого водій прибула на місце події.
Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський представився водію та на виконання частини третьої статті 35 цього ж нормативно-правового акта повідомив про суть вчиненого правопорушення.
Після виконання вимог частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський відповідно до підпункту «а пункту 2.4 ПДР пред`явив водію законну вимогу про надання для перевірки документів передбачених підпунктами «а», «б», «г», пункту 2.1 ПДР, а саме: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Водієм виявилась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виконала законні вимоги поліцейського та пред`явила для перевірки запитувані документи.
Відповідно до положень статті 222 КУпАП, інспектор взводу №1 роти №2 УПП у Вінницькій області ДПП молодший лейтенант поліції Матвійчук Артем Миколайович, як посадова особи, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. за статтею 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною третьою статті 122 КУпАП.
Під час розгляду справи, позивачку ознайомлено із правами особи, що притягується до адміністративної відповідальності передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України.
Встановивши всі обставини та факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським, після розгляду справи було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП із накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень. Позивачу роз`яснено порядок виконання та оскарження даного рішення.
Після цього, поліцейським взводу №1 роти №2 УПП у Вінницькій області ДПП молодшим лейтенантом поліції Матвійчуком А.М., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7178730 від 11.05.2026 з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 680 грн.
Враховуючи викладені обставини, дану постанову представник відповідача вважає законною та вважає що підстави для задоволення позову відсутні.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, однак заявою від 08.06.2026 просила розгляд справи провести у її відсутність, зазначивши, що позовну заяву підтримує у повному обсязі.
Управління патрульної поліції у Вінницькій області Національної поліції України явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, однак представник відповідача Грінченко Д.М. заявою від 08.06.2026 просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначивши, що заперечує, щодо позову та просить відмовити в його задоволенні.
Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.15.2026 інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП молодшим лейтенантом поліції Матвійчуком Артемом Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі серії ЕНА №7178730, якою визнано винним ОСОБА_2 в тому, що вона 11.05.2026 о 20:29 год. в м. Вінниця, вул. Данила Галицького, 50, здійснила стоянку транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , на тротуарі, не залишивши для руху пішоходів 2 м, чим порушила п. 15.10.в ПДР – порушення стоянки, стоянка на тротуарах, де для руху пішоходів залишається менше 2 м.
Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного. 
Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).
Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 15.10 в) ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.  
Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.
Відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -  тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, за диспозицією частини третьої статті 122 КУпАП відповідальність наступає за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. 
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_2 11.05.2026 о 20:29 год. в м. Вінниця, вул. Данила Галицького, 50, здійснила стоянку транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , на тротуарі не залишивши для руху пішоходів 2 м, чим порушила п. 15.10.в ПДР. 
В свою чергу позивач заперечує такі обставини, зазначаючи, що ПДР України не порушувала та відповідно адміністративного правопорушення не вчиняла.
Однак, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будь яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять. 
Зокрема, з наданого представником відповідача відеозапису під назвою «Відеозапис із портативного відеореєстратора»» із службової нагрудної бодікамери працівника поліції, а також з фокарток наданих позивачем, не вбачається того, що ОСОБА_3 здійснила стоянку транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , саме на тротуарі, та відповідно не залишила для руху пішоходів 2 м., оскільки зі вказаного відеозапису вбачається те, що остання здійснила стоянку між тротуарами, які відповідно відмежовані бордюрами.
Таким чином, будь яких доказів на підтвердження обставин, які слугували підставою для винесення поліцейським постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн., матеріали справи не містять. 
Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за частиною третьою статті 122 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
Що стосується визнання протиправними дій відповідача, щодо винесення оскаржуваної постанови, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки прийняття інспектором, в межах наданий йому повноважень, постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, навіть за умови скасування такої постанови, не свідчить про протиправність дій суб`єкта владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Управіління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 7, 122, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 143, 242-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Постанову серії ЕНА №7178730 від 11 травня 2026 року, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП молодшим лейтенантом поліції Матвійчуком Артемом Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управіління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять грн. шістдесят коп.). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23.
Суддя: