Справа № 569/10107/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року       м. Рівне 
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Рівне кримінальне провадження №12022181010000232 від 28.01.2022 року з обвинувальним актом відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Рівне, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,- 
В С Т А Н О В И В:
27 січня 2022 року, у вечірню пору доби, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за спільним місцем проживання з потерпілим в будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, на ґрунті особистих довготривалих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, вчинив фізичне насильство направлене на протиправне позбавлення життя щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1, п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - брата ОСОБА_6 , передбачаючи наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, умисно завдав останньому множинні, не менше п`яти, проникаючі ножові колото-різані поранення грудей та живота з ушкодженнями легень, печінки та передньо-зовнішньої стінки легеневого стовбура біля основи серця, які супроводжувались кровотечею та обумовили масивну крововтрату, від чого ОСОБА_6 помер на місці події.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнав, зазначив, що в той день в нього з потерпілим виник словесний конфлікт, внаслідок якого, будучи злим, схопив ніж і завдав тілесні ушкодження своєму брату ОСОБА_7 ..
Крім показів обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показами свідків, допитаними в суді:
Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що приблизно у 2016 році його мати ОСОБА_8 через знайомих познайомилась з невідомим на той момент йому чоловіком ОСОБА_6 .. В подальшому через кілька місяців переїхала до вищевказаного чоловіка в будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , для того, щоб проживати разом з ним. Потім приблизно у 2017 році, даний чоловік запропонував матері перевести ОСОБА_8 з сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до його будинку та жити всім разом, що і сталося. Додав, що ОСОБА_9 весь час їздив у відрядження оскільки перебував на службі, а також на постійній основі їздив в зону АТО. В цей час вони жили переважно за рахунок ОСОБА_9 , а саме він оплачував всі комунальні послуги та наше харчування та інше. Разом з матір?ю, сестрою, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 також проживав брат останнього ОСОБА_4 .. Звертає увагу суду, що ОСОБА_4 на постійній основі зловживав алкогольними напоями, часто появлявся вдома в стані алкогольного сп?яніння. Одного разу ОСОБА_8 помітив, що з квартири почали зникати матеріальні цінності, як виявилося пізніше ОСОБА_4 здавав ці речі до ломбардів з метою отримати гроші, які він в подальшому витрачав на спиртні напої. В цілому відносини між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були дружні, але коли вони перебували в стані алкогольного сп?яніння між ними досить часто виникали словесні перепалки, які інколи переростали в бійки. За час мого проживання разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 останній досить часто писав заяви до поліції на ОСОБА_10 за те, що той наносив йому тілесні ушкодження, але пізніше ці заяви забирав та ніяких претензій до ОСОБА_10 не мав. Майже завжди, конфлікт розпочинався із словесної перепалки, яку міг розпочати ОСОБА_9 , у зв?язку із тим, то ОСОБА_10 не хотів ніде працювати, вів бродяжницький, антигромадський спосіб життя, випивав часто спиртні напої, збирав пляшки по смітниках і макулатуру, які в подальшому здавав, а ОСОБА_9 хотів перевиховати останнього, ОСОБА_10 в свою чергу цей конфлікт словесний перетворював у бійку, а саме починав бити ОСОБА_9 руками, ногами, підручними матеріалами (палками, пляшками), ОСОБА_9 в свою чергу також захищався і у відповідь наносив останньому удари, руками, ногами, і підручними матеріалами по обличчю та тілу. Зі слів моєї матері, ОСОБА_11 майже постійно ходив із синцями та саднами на обличчі та тілі, які йому наносив ОСОБА_10 . ОСОБА_12 також приходив додому із тілесними ушкодженнями, бився з невідомими, з ким саме не пояснював. Але для прикладу, він викрав з чужого подвір?я велосипед, після чого продав його, за вказані дії отримав тілесні ушкодження. ОСОБА_12 , після вживання спиртних напоїв ставав дуже агресивним, та часто після бійки з ОСОБА_9 на наступний день не пам?ятав нічого. ОСОБА_6 охарактеризує з позитивної сторони.
Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що її мати ОСОБА_8 була знайома із ОСОБА_6 ще з дитинства так як навчались в одній школі. Приблизно з 2016 року мати відновила спілкування із ОСОБА_11 після чого вони вирішили проживати разом в будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 . В 2017 році ОСОБА_11 запропонував переїхати проживати до нього її брату ОСОБА_13 та свідку ОСОБА_8 . Проживаючи у будинку ОСОБА_14 вони інколи дозволяли переночувати своїм знайомим в квартирі по АДРЕСА_2 . Будинок в якому ми проживали був розділений на дві частини та мав два окремих входи. В одній частині проживав ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , її брат та мама, а в іншій брат ОСОБА_14 - ОСОБА_12 який ніде не працював та зловживав спиртними напоями. Жив за рахунок ОСОБА_9 . Досить часто ОСОБА_12 будучи в п?яному стані влаштовував сварки як з ОСОБА_15 , так із ОСОБА_8 , з її братом та мамою, тобто хто першим попаде йому під руку. Були випадки, що сварки з боку ОСОБА_16 переростали в нанесенні тілесних ушкоджень. Приблизно три роки тому був випадок, коли ОСОБА_12 чугунною каструлею розбив голову мамі ОСОБА_8 , однак та не стала писати заяву до поліції лише звернулась до лікарні. На наступний день при розмові ОСОБА_12 запевняв, що більш такого не повториться, однак будучи п`яним знову робив теж саме. Будучи тверезим ОСОБА_12 поводився спокійно, однак, коли був п?яним, то поводився агресивно, вчиняв сварки без будь-яких вагомих на те причин. Під час сварок міг нанести тілесні ушкодження в тому числі і предметами, які попадали йому під руку. Про ОСОБА_14 повідомила, що останній був спокійним та робив словесні зауваження ОСОБА_17 лише тоді, коли той систематично вживав спиртні напої, а саме: говорив, щоб той зупинився та влаштувався на роботу. Були випадки, що ОСОБА_12 кидався на ОСОБА_8 так і на її брата із пляшками в руках, так із стільчиками, а тому вони мусила оборонятись. Навмисних безпричинних тілесних ушкоджень ОСОБА_17 не наносила, а лише оборонялась. В літку 2020 року ОСОБА_8 з братом вирішили переїхати проживати до своєї квартири. Натомість мама залишилась проживати з ОСОБА_18 .. Повідомила, що мама є військовою, а тому часто їздила по відрядженнях. До того ж мама з ОСОБА_15 разом служили в АТО. З?їхавши ОСОБА_8 продовжувала приходити до ОСОБА_11 та допомагала йому по господарству. В січні 2021 року мамі терміново потрібні були гроші та вона домовившись з ОСОБА_15 взяла кредитні кошти на його ім?я, яку конкретно суму не пам?ятає. В подальшому, в мами почалось військове навчання та остання не могла брати від нього телефонну трубку, натомість останній сказав, що раз вона не може з ним говорити по телефону він напише заяву про те, що вона без його згоди взяла кредит та витратила гроші на себе. У зв?язку з тим, що в мами не було банківської карти вона переводила кошти із кредитки ОСОБА_11 на банківську карту ОСОБА_8 , а тому відносно неї було відкрите кримінальне провадження, яке на даний час перебуває в Рівненському міському суді. Вину ОСОБА_8 визнала повністю так як домовилась з ОСОБА_15 , що сплатить йому всі гроші, натомість він забере в суді заяву та справа закриється. На момент судового засідання, яке було призначене на 09.12.2021 року ОСОБА_8 сплатила ОСОБА_19 всі кошти. Всі транзакції переводу грошей ОСОБА_19 збереглись. В загальному ОСОБА_8 сплатила ОСОБА_19 близько 67 000 тис. гривень, а тому конфліктів не виникало. Останній називав ОСОБА_8 своєю доцею та часто брав на полігон де навчав стріляти. Про смерть М ОСОБА_11 вона дізналась від свого брата ОСОБА_20 приблизно о 09:00 год.. Про це йому сказала сусідка із вул. Федьковича так як він часто проходить вищевказаною вулицею йдучи на навчання. 27.01.2022 ОСОБА_8 перебувала на роботі з 15:00 год. по 19:30 год. після чого пішла додому. 28.01.2022, у вечірню пору доби, ОСОБА_8 з братом та мамою прийшли на АДРЕСА_1 де повішали замки на будинку аби туди не потрапили злодії. З того час як ОСОБА_8 так і її брат зранку та у вечері, а інколи в обід приходимо на Федьковича, щою доглядати за домашніми тваринами братів Ошурків. Звернула увагу суду, що під час бійок ОСОБА_12 з ОСОБА_15 останній часто був побитим. ОСОБА_11 лише захищався від ОСОБА_21 .. Був випадок, що ОСОБА_12 накинув на шию ОСОБА_14 електрокабель та почав душити аби не мати ОСОБА_8 , то останній міг би задушити ОСОБА_22 .. Також були випадки, коли ОСОБА_12 підпалював і хату, і бив вікна.
Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_23 повідомила суду, що 27.01.2022 в складі бригади карети швидкої медичної допомоги заступила на добове чергування. Цього ж дня, приблизно о 23:50 год. на Центральну оперативну диспетчерську служби надійшов виклик щодо надання медичної допомоги чоловіку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана адреса їй вже було знайомою оскільки приблизно півроку назад будучи на чергуванні нею вже здійснювався виклик за вищевказаною адресою. Того разу вони надавали медичну допомогу ОСОБА_19 , якому заподіяв тілесні ушкодження, вдаривши сокирою по голові брат ОСОБА_24 .. Дана родина їй здалась неблагополучною, що виражалось в безладі як на території домоволодіння так і в самому будинку. Того разу після надання нами медичної допомоги ОСОБА_11 в присутності працівників поліції відмовився від написання заяви на свого брата ОСОБА_21 .. Так, коли бригада швидкої 27.01.2022 прибули на виклик, то біля хвіртки огорожі домоволодіння зустрів ОСОБА_12 , який провів до однієї з кімнат будинку де лежав без ознак життя його брат ОСОБА_25 .. На той час ОСОБА_12 говорив, що вони перед цим розпивали горілку та їх було троє чоловік, однак на столі в той час ОСОБА_23 побачила лише дві стопки. З приводу смерті брата ОСОБА_12 нам нічого не пояснював. Оглянувши тіло ОСОБА_11 ОСОБА_23 помітила, що смерть останнього настала, близько за три години до приїзду швидкої хоча ОСОБА_12 говорив, що біля 23:00 год. бачив свого брата ще живим. Труп лежав на дивані, а на підлозі дещо збоку лежала розбита скляна банка та шматки хлібу. Побачивши це ОСОБА_23 відразу подумала, що можливо останній впав та отримав травму. Перед диваном де знаходився труп знаходився якийсь стіл, а проходячи прямо кімната схожа на кухню. На момент огляду трупу останній був вдягнений, а одяг застебнутий. На одязі ОСОБА_23 помітила отвори від дії гострого предмету схожого на кров. Розстебнувши верхній одяг ОСОБА_23 було помічено рани в районі грудної клітки, а також тілесні ушкодження були і на голові померлого. Власне ОСОБА_12 поводив себе спокійно, по зовнішньому вигляду останнього було видно, що він перебуває в стані алкогольного сп?яніння. Звертає увагу суду, що на момент огляду тіла ОСОБА_11 в будинку було відсутнє світло та ми освітлювали приміщення ліхтариками. Після констатування смерті ОСОБА_14 вона відразу зателефонувала на лінію «102» та повідомила про даний факт.
Вина обвинуваченого також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 28.01.2022 року (а.м.кп.9-16 т.1)
- актом про застосуванням службового собаки від 28.01.2022 року (а.м.кп.17-18 т.1),
- іншими матеріалами кримінального провадження;
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому діянні.
Винуватість ОСОБА_4 повністю доведена зібраними та дослідженими у справі письмовими доказами, показаннями свідків, даними, що містяться в висновках експерта тощо, які суд вважає правдивими і достовірними, вони не суперечать один одному, підтверджують та доповнюють один одного і відповідають фактичним обставинам справи.
Із урахуванням цього, а також того, що усі зазначені докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд бере їх до уваги та покладає в основу вироку. 
Судом встановлено, що в ході судового розгляду не було встановлено такого ступеня протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого ОСОБА_6 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 які б могли викликати у обвинуваченого ОСОБА_4 стан необхідної оборони, оскільки відсутні будь-які докази того, що з боку потерпілого мало місце суспільно небезпечне посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого. 
Враховуючи обставини справи, спосіб, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, знаряддя злочину – ніж, кількість (не менше п`яти) завданих ножових поранень потерпілому у життєво-важливі органи, кожне з яких має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого  ОСОБА_6 . Крім того, як вбачається з висновку експерта за № 66 (а.м.кп. 153-159 т.1) , що виявлення у ОСОБА_6 ушкоджень в області правого передпліччя можуть бути наслідком самооборони. Локалізація та характер ран не властиві для заподіяння власною рукою і виключають можливість їх виникнення внаслідок само падіння чи падіння з прискоренням з висоти власного росту на тверду поверхню чи виступаючі предмети.
В даному випадку, виходячи із даних судово – медичної експертизи після отримання такого характеру, як у ОСОБА_26 , поранення грудей з ушкодженням тканини легень, печінки та легеневого стовбура враховуючи результати гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів (де в ушкодженнях встановлені крововиливи з мінімальними реактивними змінами) проміжок часу між спричиненням поранень та настанням смерті ОСОБА_6 може вимірюватись хвилинами-десятками хвилин і, загалом, прогноз, навіть за умов надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги - є неблагоприємним.
Спричинені гр-ну ОСОБА_27 проникаючі поранення грудей (рани N?1-б) з ушкодженням тканини правої та лівої легень, печінки та передньо-зовнішньої стінки легеневого стовбура біля основи серця, які в сукупності і призвели до його смерті, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, відносяться ло тяжких тілесних ушкоджень(згідно п. 2.1.3. й, к) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказ МОЗ України N? 6 від 17.01.1995 р.) та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням його смерті.
Всі інші виявлені на тілі ОСОБА_6 ушкодження не були небезпечними для життя в момент спричинення, у причинно-наслідковому зв?язку з настанням його смерті не перебувають кваліфікуються: різані рани голови як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров?я, всі інші відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.3 та п. 2.3.5. вищезгаданих «Правил...»).
Смерть гр-на ОСОБА_6 настала внаслідок отриманих множинних проникаючих ножових колото-різаних поранень грудей та живота з ушкодженнями легень, печінки та передньо-зовнішньої стінки легеневого стовбура біля основи серця, які супроводжувались кровотечею та обумовили масивну крововтрату, котра і послужила безпосередньою причиною смерті.
Цей висновок, стосовно причини смерті підтверджується виявленням вказаних ушкоджень органів грудної та черевної порожнин, вираженого малокрів?я внутрішніх органів, а також результатами мікроскопічного дослідження шматочків внутрішніх органів. 
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні саме умисного вбивства узгоджується із його показаннями отриманими в межах судового розгляду, з яких вбачається, що він схопив ніж та наніс потерпілому ОСОБА_6 удари, тому суд оцінює такі показання обвинуваченого як такі, що узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи, та іншими доказами, що у сукупності підтверджує наявність причинового зв`язку між діяннями обвинуваченого та наслідками у вигляді смерті потерпілого.
Отже, наявність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені умисного вбивства, підтверджується як показаннями самого обвинуваченого, так і доказами, дослідженими під час судового розгляду, які вказують на те, що він, взявши в руки ніж, тобто предмет з підвищеними травмуючими характеристиками, заподіяв (не менше п`яти) ударів у життєвоважливі органи людини, у короткий проміжок часу їх нанесення, що вказує на наявність прямого умислу в його діях на позбавлення життя потерпілого.
З огляду на викладене, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному протиправному заподіянні смерті, тобто вбивстві потерпілого  ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно п. 3 цієї ж постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та розміру покарання, суд бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, повне визнання вини.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп?яніння.
З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді реального позбавлення волі у вказаному розмірі є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.
Суд дійшов переконання, що зазначене покарання відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи). Таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину». Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді від 28.01.2022 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, який обчислюється з 28.01.2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, а саме з 28.01.2022 року. 
З метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілими не заявлялися.
На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.368-371, 373, 374, 376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання – у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення вироку, зарахувавши у строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, починаючи з 28.01.2022 року, відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно ч.2 ст.124 КПК України, стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 19 537,90 гривень.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:
- карта памяті ( а.м.кп.18 т.1)- залишити в матеріалах справи;
- П?ять ножів без слідів крові, а саме: 1) ніж, який має загальну довжину, близько 16,6 см.. Руків?я та частина клинка якого обмотані ізолюючою стрічкою синього кольору; 2) ніж загальною довжиною, близько 23,7 см.. із клинком з металу рожево-фіолетового кольору, що має надпис «HILTON»; 3) ніж загальною довжиною, близько 23,2 см. із клинком із металу сріблястого кольору; 4) ніж загальною довжиною, близько 22,6 см. із клинком із металу сріблястого кольору хвилеподібної заточки; 5) ніж загальною довжиною, близько 32,4 см. із клинком із металу сріблястого кольору зі слідами корозії та руків?ям із полімерного матеріалу чорного кольору, що кріпиться клепаним (плащатим) способом на три заклепки ( а.м.кп. 77 т.1) – знищити;
- CD-R диск (а.м.кп. 135 т.1 )- залишити в матеріалах кримінального провадження.
- кофту сірого кольору поміщену в сейф-пакет НПУ №SUD4030122 (а.м.кп. 205 т.1) – знищити.
- сліди пальця руки ОСОБА_4 упакований в сейф-пакет №2358757(а.м.кп. 224 т.1) – знищити.
- сліди пальця руки ОСОБА_6 упакований в сейф-пакет №2358755(а.м.кп. 224 т.1) – знищити.
- мобільний телефон в чорному корпусі «Sigma Mobile» упакований в сейф-пакет №GSU2004946 (а.м.кп. 224 т.1) – знищити.
- змиви з обох долонь ОСОБА_4 (а.м.кп. 224 т.1) – знищити.
- зразки волосся трупа ОСОБА_6 (а.м.кп. 224 т.1) – знищити.
- дві пробірки типу «еппендорф», зразок крові ОСОБА_4 та контроль марлі (а.м.кп. 226 т.1) – знищити.
- посвідчення учасника бойових дій виданого на ім?я ОСОБА_6 та банківську карту N? НОМЕР_1 (упаковані у сейф-пакет №EXP 0301499) (а.м.кп. 226 т.1) – знищити.
- одяг трупа ОСОБА_6 (а.м.кп. 231 т.1) – знищити.
- змиви РБК з ложе трупа ОСОБА_6 та один контрольний змив (а.м.кп. 245 т.1) – знищити.
- одяг підозрюваного ОСОБА_4 упакований в сейф-пакет НПУ №SUD4030120 (а.м.кп. 245 т.1) – знищити.
- одяг трупа ОСОБА_6 упакований в сейф-пакет №SUD4030128, взуття трупа упакований в сейф-пакет №SUD4006090 (а.м.кп. 245 т.1) – знищити.
- скляну пляшку «Medoff» та дві скляні стопки «Prime» упаковані в пакет ЕС МВС №4115373 (а.м.кп. 35 т.2) – знищити.
- ніж, позначений «1», (після проведення біологічної експертизи переупакований у сейф-пакет ЕС N? 4071119); ніж, позначений «2», (після проведення біологічної експертизи переупакований у сейф-пакет ЕС N? 4071120); ножиці, (після проведення біологічної експертизи переупакований у сейф-пакет ЕС N? 4071121); зразок крові трупа ОСОБА_6 (після проведення біологічної експертизи переупакований у сейф-пакет ЕС N? 5337502); зразок букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 (після проведення біологічної експертизи переупакований у сейф-пакет ЕС N? 5337503) (а.м.кп. 103 т.2) – знищити.
- CD-R диск (а.м.кп. 121-2 т.2 )- залишити в матеріалах кримінального провадження.
- карта пам`яті «micro CD 32 GB» (а.м.кп.165 т.2)- залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд. 
Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. 

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_28