Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/3051/25
Провадження № 2-а/935/15/26
РІШЕННЯ
Іменем України
25 червня 2026 року       м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Щербаченко І.В., за участю секретаря судового засідання Кумечко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
установив:
До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій позивач просить суд скасувати постанову № 1/1293 від 29.10.2025 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити провадження, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи.
Позов мотивовано тим, що постановою №1/1293 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 29.10.2025, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто його адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу у сумі 17 000, 00 грн. Зазначену постанову позивач отримав 28 листопада 2025 року, тоді ж він і дізнався, що його притягнуто до адміністративної відповідальності. Як вбачається із постанови, начальником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що він не виконав вимоги пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-ІХ від 21.03.2024 (в редакції Закону № 4235-ІХ від 12.02.2025) в частині обов`язку з дня набрання чинності цим Законом до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Постанова, яка була прийнята на виконання Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містить конкретного терміну проходження повторного медичного огляду, в той час, як Закон України, який беззаперечно має вищу юридичну силу, не відноситься до законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Позивач вважає, що в діях його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Також, зазначає, що позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки за рішенням військово- лікарської комісії від 30 вересня 2020 року був визнаний обмежено придатним до військової служби. 
До суду через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що позивач є громадянином України, має статус військовозобов`язаного, а відтак, зобов`язаний виконувати військовий обов`язок згідно зі ст.. 65 Конституції України, ст.. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служу», в тому числі на позивача покладені обов`язки, визначені ст.. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (проходити медичний огляд для визначення стану здоров`я та ступеню придатності до військової служби). Проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність. У строк до 05.06.2025 включно Позивач був зобов`язаний пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності для військової служби. Для отримання направлення на військово-лікарську комісію він був зобов`язаний самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 
Як вбачається із вказаного протоколу, ОСОБА_3 , будучи у встановленому порядку визнаним обмежено придатним до військової служби, не виконав вимоги пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3621-ІХ від 21.03.2024 (в редакції Закону №4235-ІХ від 12.02.2025) в частині обов`язку до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. 
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його заявника. Просить позов задовольнити та скасувати постанову.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій зазначено, що розгляд справи проводити без участі представника відповідача, просить у задоволені позову відмовити. 
У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає наступне.
29 жовтня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 постановлено постанову №1/1293, в якій зазначено, що ОСОБА_1 16 жовтня 2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з виявленням порушення військового обов`язку. ОСОБА_3 за рішенням військово - лікарської комісії від 30 вересня 2020 року був визнаний обмежено придатним до військової служби. В ЄДР призовників, військовозобов`язаних, резервістів відсутні відомості про проходження громадянином ОСОБА_1 повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби до спливу граничного строку, встановленого законом. А відтак останній не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у строк до 05.06.2025. В поясненнях останній зазначив, що не пройшов повторно ВЛК так як мав відстрочку. Документів, які б свідчили про відсутність в діях громадянина ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення на момент розгляду справи останній не надав а тому останнього було притягнуто до відповідальності та останній підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП» та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000, 00 грн.
Постанова була винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Також судом були досліджені такі письмові докази та встановлені фактичні обставини:
Електронний військово-обліковий документ «Резерв+» на ім`я ОСОБА_1 , сформований 01.12.2025, в якому зазначено: дата уточнення даних 16.10.2025, дата проходження ВЛК 21.10.2025, тип відстрочки бронювання, відстрочка дійсна до 30.12.2025, постанова ВЛК придатний.
Копія постанови була отримана позивачем 28.11.2025 .
Ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд, ознайомившись з вимогами позивача, відзивом відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову має бути відмовлено з таких підстав.
Спірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», КУпАП та нижче зазначеними нормами законодавства.
Ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Зазначена стаття КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Закону України «Про оборону України» визначено права та обов`язки громадян України у сфері оборони.
Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначенні ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, частиною першою цієї статті, зокрема, передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
04.05.2024 набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час». Ним же було передбачено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до набрання чинності цим Законом, протягом 9 місяців з дня набрання ним чинності підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Водночас, до пункту 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025 було внесено зміни і викладено положення у такій редакції:
«2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2024, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Позивачу, як вбачається з вище зазначеної постанови інкримінується непроходження до 05.06.2025 повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Як вбачається з П. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024, суб`єкт цього адміністративного правопорушення спеціальний - це громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04.05.2024.
В наданих суду відповідачем матеріалах справи про адміністративне правопорушення є належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатними до військової служби від 30 вересня 2020 року та пройшов медичний огляд 21.10.2025. Ці факти не оспорюються позивачем.
Суд критично оцінює твердження позивача, що не зобов`язаний був проходити медичний огляд у зв`язку з бронюванням.
Аналіз п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX (Закону №4235-IXвід 12.02.2025) дозволяє дійти висновку, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 04.05.2024, зобов`язані були до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Законодавцем визначено два альтернативних шляхи виконання громадянином зазначеного обов`язку: 1) самостійне звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду; 2) самостійне звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Отже, вище зазначена норма закону не передбачає виклику військовозобов`язаного повісткою для проходження медичного огляду. Закон покладає на військовозобов`язаного обов`язок самостійно звернутися за направленням, вказуючи альтернативні шляхи виконання цього обов`язку.
Суд звертає увагу, що вказаним законом не встановлено виключення у виконанні цього обов`язку для осіб, які мають відстрочку (бронь) від військової служби, єдине обмеження, яке встановлено - для осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю. Суду сторонами не надано доказів, що позивач є особою, визнаною в установленому порядку особою з інвалідністю.
Отже, у ОСОБА_1 , який був визнаний обмежено придатними до військової служби за рішенням військово- лікарської комісії, та не виключений з військового обліку, виник обов`язок до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно ініціювавши проходження ВЛК шляхом особистого звернення до ТЦК та СП або звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Позивач не надав суду доказів звернення для отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та проходження такого огляду до 05.06.2025. Позивач пройшов медичний огляд 21.10.2025, визнаний придатним до військової служби.
За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Разом з тим, виходячи із положень ч. 2 ст. 77 КАС України та закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.
В ході розгляду справи судом встановлена наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП а тому у задоволені позовних вимог відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статями 1, 6, 7, 9, 210-1, 235, 245-249, 251, 252, 254-256, 279, 280, 283, 288 КУпАП, статями 2, 3-9, 44, 72-79, 90, 94, 132, 139, 143, 211, 217, 241-246, 257-258, 262-263, 268-272, 286 КАС України, суд
ухвалив:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ЄРДПОУ: НОМЕР_2 , місце знаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя І.В. Щербаченко