Справа №339/119/26 
41 
2/339/136/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Скригун В. 
при секретарі Латик В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в:
Представник позивача Лисенко О.С. звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 25 165,76 грн за кредитним договором № 13.10.2024-100001668 від 13 жовтня 2024 року та судових витрат.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13 жовтня 2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 24000 грн строком на 140 днів. 
Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1.0 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія пов`язана з наданням кредиту – дорівнює 3600 гривень. Неустойка 240 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей згідно Закону України «Про електронну комерцію» з відповідачкою було укладено кредитний договір у письмовій формі у вигляді електронного документа у відповідності до вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор, який було надіслано на вказаний позичальником фінансовий номер. 
ТзОВ «Споживчий центр» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору, однак остання кредитні кошти не повернула в повному обсязі та не виконала інші свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 25 165,76 грн, з яких: 0 грн - заборгованість за тілом кредиту; 14 605,76 грн - заборгованість по процентам; 10560 грн - заборгованість по неустойці. 
Ухвалою суду від 12 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 
Ухвалою суду від 01 та 29 квітня 2026 року витребувано докази по справі.
13 березня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає в частині нарахування штрафу та пені. Розгляд справи просила здійснювати у її відсутності, оскільки перебуває за межами країни. Згідно відзиву, який надійшов 27.03.2026 року, вказала, що не погоджується з нарахованими відсоткам, оскільки вони значно перевищують тіло кредиту.
27 березня 2026 року представник позивача подав відповідь на відзив. Вказує, що жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись.
Крім того, відповідач вказує, що Законом України “Про споживче кредитування” передбачено пункт 5 статті 8, що визначає максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Також, законом України “Про споживче кредитування”, передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки. Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, яким передбачено наступне: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % Слід звернути увагу, що закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набув чинності 24 грудня 2023 року. Отже, враховуючи дату укладення кредитного договору, денна процентна ставка передбачена договором є застосованою та законною.
Щодо нарахування, неустойки зазначає, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. За договорами укладеними з 24 січня 2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. 
Кредитний договір з відповідачем був укладений після набуття чинності змін до ЗУ "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустокий є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ "Про споживче кредитування" є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Відповідно до умов кредитного договору, з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми ЗУ "Про споживче кредитування". Зважаючи на викладене, неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню.
31 березня 2026 року відповідач подала заперечення на відповідь на відзив, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині нарахування відсотків поза межами строку дії договору. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просить розгляд справи проводити у її відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлено, що 13 жовтня 2024 року ОСОБА_1 ознайомилася з умовами пропозиції ТзОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору (а.с.13-17).
Після ознайомлення з умовами кредитування та прийняття запропонованої пропозиції (оферти), відповідач підписала її одноразовим ідентифікатором Е276.
Згідно паспорту споживчого кредиту, який відповідач підписала одноразовим ідентифікатором А276, сума кредиту складає 24000.00 грн, строк, на який надається кредит – 140 днів з дня його надання. Для перерахування коштів позичальником зазначено реквізити електронного платіжного засобу – 4149-60ХХ-ХХХХ-6180. Процентна ставка, відсотків річних – 300,86%, тип процентно ставки – фіксована, загальні витрати за кредитом – 27695,58. Орієнтована загальна вартість кредиту – 51695,58 грн.
Підписавши вказані документи одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердила, що їй надані та вона отримала інформацію, зазначену в ч.ч. 1,5 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії».
Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами по справі кредитного договору в електронній формі.
Згідно листа ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» № 1-0403 від 04 березня 2026 року на адресу ТзОВ «Споживчий центр», вказаним товариством повідомлено про те, що на виконання умов договору ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» перераховано грошові кошти в сумі 24 000,00 грн. в системі iPay.ua – НОМЕР_1 на банківську картку № НОМЕР_2 на підставі договору кредиту № 13.10.2024-100001668 (а.с.24).
На вимогу суду АТ КБ «ПриватБанк» надав докази, з яких вбачається, що на картковий рахунок НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 12.10.2024 року надійшли кошти в розмірі 24 000 грн.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №13.10.2024 – 100001668 від 13 жовтня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 складає 25 165,76 грн, з яких: заборгованість за нарахованими процентами – 14 605,76 грн, заборгованість за неустойкою– 10 560,00 грн (а.с.21-22).
Згідно пп. а) п. 6.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії(ій) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором) - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойки, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
При цьому, судом встановлено, що відповідач здійснювала часткові оплати в рахунок погашення боргу за кредитним договором, зокрема: 27.10.2024 - 5409,56 грн; 12.11.2024 – 5889,56 грн; 24.11.2024 – 5650,13г рн; 16,17,20.12.2024 – 3000,00 (1000*3); 05.01.2025 – 5600,00 грн; 16.02.2025 – 2000,00 грн; 13.04.2025 – 2000,00 грн; 26.04.2025 -3033,35 грн; 19.05.2025 – 500,00 грн; 29.05.2025 -5566,70 грн; 24.06.2025 - 3567,00 грн; 15.07.2025 -534,00 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що у подальшому ОСОБА_1 свої зобов`язання, взяті на себе за кредитним договором належним чином не виконала, борг за кредитним договором не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за відсотками в розмірі 14 605,76 грн, яка підлягає стягненню.
Твердження відповідача щодо нарахування процентів поза межами строку кредитування, суд до уваги не приймає, оскільки цей факт спростовується розрахунком, наявним в матеріалах справи, з якого вбачається, що проценти нараховувалися протягом 140 днів (термін на який укладався договір). Доводи відповідача щодо неспівмірності та несправедливості нарахування процентів за кредитним договором, суд також до уваги не приймає, оскільки нарахування вказаних процентів відбулося на підставі умов договору, з якими відповідач погодилася, а сама заборгованість виникла в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань. Крім того, жодного розрахунку, який би спростовував привальність розрахунку заборгованості поданого позивачем, відповідачем до суду не надано, а тому всі доводи відповідача є необгрунтованими.
Разом з тим, що стосується стягнення заборгованості за нарахованою неустойкою слід зазначити наступне.
Як зазначено у п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався.
Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Відтак стягнення з відповідача неустойки у розмірі 10 560,00 грн за кредитним договором № 13.10.2024-100001668 від 13 жовтня 2024 року у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1545,20 грн (14 605,76 грн./25 165,76 грн.= 0,58%*2662,40 грн.).
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 526, 546, 553, 554, 559, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
У х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №13.10.2024-100001668 від 13 жовтня 2024 рокув розмірі 14 605,76 (чотирнадцять тисяч шістсот п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1545,20 грн сплаченого судового збору.
У задоволенні решти позовних - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ: 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників НОМЕР_3 .

Суддя Скригун В. В.