ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 27 травня 2026 року 	Справа № 903/150/26	

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянувши матеріали по справі
за позовом: Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", м. Київ
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "МС Трейдінг", м. Луцьк
до відповідача 2:  ОСОБА_1 , м. Житомир
про стягнення 47 354,50 грн, 
В засіданні приймали участь:
від позивача: Пастушенко Б.Ю.,
від відповідачів: н/з

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.02.2026 на адресу суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МС Трейдінг" та ОСОБА_1 про стягнення 47 354,50 грн. 
Ухвалою суду від 23.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 25.03.2026 о 10:30 год. Встановлено: відповідачам - строк не пізніше ніж протягом 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, який відповідатиме приписам статті 165 ГПК України. Одночасно копію відзиву з долученими до нього документами надіслати позивачу, докази відправки надати суду; строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив подати суду заперечення на відповідь на відзив з доказами надіслання позивачу; позивачу - строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив з доказами надіслання відповідачам. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "МС Трейдінг" про його обов`язок, як юридичної особи, зареєструвати свій електронний кабінет в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі) та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
Ч.5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Докази реєстрації відповідачами електронного кабінету в матеріалах справи відсутні.
Частинами 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно відповіді №2372583 від 23.02.206 з Єдиного державного демографічного реєстру місцем реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .
Направлена за вказаною адресою ухвала суду від 23.02.2026 повернута об`єктом поштового зв`язку з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідачки, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі, а саме - 10.03.2026.
Строк для подання відзиву - по 01.04.2026.
Відзив відповідачки 2 на адресу суду не надходив.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації відповідача ТОВ "МС Трейдинг" є вул. Станіславського, буд. 15А, м. Луцьк.
Направлена на юридичну адресу боржника ухвала суду від 23.02.2026 суду не повернута.
Згідно витягу щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" №R067108147846, відправлення прибуло 26.02.2026 до відділення.
Таким чином, на день розгляду справи докази належного повідомлення відповідача 1 про час та місце розгляду справи, відсутні.
У судовому засіданні представник позивача відкладення підготовчого засідання заперечив, оскільки товариством всупереч визначеним положенням ГПК України не зареєстровано електронний кабінет, у зв`язку з чим ризики не повідомлення про розгляд даної справи покладено на нього.
Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи відсутність доказів повідомлення відповідача 1 про дату, час та місце розгляду даної справи, що позбавляє його права на подання відзиву на позовну заяву, не закінчення строків для подання відзиву відповідачем 2 на позовну заяву, з метою повного та всебічного розгляду справи, забезпечення рівності учасників судового процесу, суд протокольною ухвалою від 25.03.2026 підготовче засідання відклав на 15.04.2026 о 14:30 год.
Направлена на юридичну адресу ТОВ "МС Трейдинг" ухвала суду від 23.02.2026 повернута 23.03.2026 об`єктом поштового зв`язку з позначкою "одержувач відсутній за вказаною адресою".
Строк для подання відзиву ТОВ "МС Трейдинг" по 07.04.2026.
Відзив відповідача на адресу суду не надходив.
Позивач у заяві від 10.04.2026 розгляд справи просить здійснювати без участі його представника, не заперечує проти закриття підготовчого провадження, призначення розгляду справи по суті.
Враховуючи вищевикладене, відсутність відзивів на позовну заяву, закінчення строку для їх подання, відсутність не розглянутих заяв/клопотань, виконання мети підготовчого провадження, суд протокольною ухвалою від 15.04.2026 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 13.05.2026 о 10:00 год.
Заслухавши пояснення представника позивача, з метою надання сторонам можливості підготуватися до судових дебатів, суд протокольною ухвалою від 13.05.2026 розгляд справи по суті відклав на 27.05.2026 о 14:30 год. 
Ухвала суду від 13.05.2026 надіслана на адресу відповідача 2 - ОСОБА_1 повернута об`єктом поштового зв`язку з позначкою без вручення відправлення адресату. 
У судовому засіданні 27.05.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися. Клопотань та заяв від сторін не надійшло.
Згідно ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами 1 та 2 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Оскільки суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідачів про здійснення процесуальних дій, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, в с т а н о в и в:

24.09.2021 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МС Трейдинг" (клієнт) було укладено договір про надання банківської послуги - овердрафт "Легкий" № МБ-КІЕ-Ов-15308 (кредитний договір).
Відповідно до пунктів А8, А9, А10 кредитного договору було встановлено ліміт банківської послуги у розмірі 760 000 грн. Ліміт овердрафту на перший період дії ліміту овердрафту у розмірі 215 000 грн. Дата закінчення строку дії ліміту банківської послуги 25.08.2022.
Згідно пунктів А12, А 13, А16 кредитного договору стандартний розмір процентної ставки 15,9 % річних, розмір процентної ставки на прострочену заборгованість 35 % річних, розмір комісійної винагороди за управління лімітом овердрафту 0,5 % від розміру максимальної заборгованості за основною сумою овердрафту, визначеної на кінець дня в періоді нарахування.
У відповідності до п. А17 преамбули договору після закінчення другого повного календарного місяця з дати підписання цього договору банком здійснюється перегляд ліміту овердрафту.
Термін "Правила" використовується у цьому договорі в наступному значенні: типові ПРАВИЛА НАДАННЯ АТ "ПУМБ" БАНКІВСЬКОЇ ПОСЛУГИ ОВЕРДРАФТУ "ЛЕГКИЙ" КОРПОРАТИВНИМ КЛІЄНТАМ МАЛОГО БІЗНЕСУ, що розміщуються на інтернет-сайті Банку (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/). Всі інші терміни, що використовуються в цьому Договорі, мають значення, наведені у Правилах. Підписаний Клієнтом Договір разом з Правилами, які викладені на сайті Банку, складає укладений між Клієнтом та Банком договір, що підтверджується підписом Клієнта у цьому договорі (пункт 1.1. кредитного договору).
Відповідно до пункту 1.2. договору банк надає клієнту банківську послугу - овердрафт "Легкий", а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені у договорі, Правилах, у тому числі своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату банківської послуги.
Згідно п. 1.4.-1.5. договору надання овердрафту здійснюється в межах розміру Ліміту Банківської послуги, визначеного в п. А8 преамбули договору, та строку дії Ліміту Банківської послуги, визначеного в п. А10 преамбули Договору з урахуванням положень, зазначених в п. 3.8. Договору.
Інші умови щодо надання та повернення Кредиту, його обслуговування, нарахування та сплати процентів, комісійних винагород, тощо, а також відповідні права та обов`язки Сторін, їх відповідність визначаються Правилами (п.1.5).
Згідно пункту 2.1. кредитного договору, права та обов`язки сторін за договором регламентуються цим договором та розділом 7 правил.
Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну остаточну згоду з усіма умовами Правил. Укладаючи Договір, Клієнт приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених правилами стосовно Клієнта, рівно як і Банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Правилами стосовно Банка (п. 3.1. договору).
Відповідно до визначення термінів, зазначених у Правилах. Овердрафт - це банківська послуга, відповідно до якої Банк надає Клієнту кредит частинами, кожна з яких надається шляхом сплати з поточного рахунку розрахункових документів Клієнта на суму, що перевищує кредитовий залишок, з створенням Дебетового залишку в межах Ліміту Овердрафту, де кредитовий залишок - це залишок грошових коштів на поточному рахунку Клієнта, а дебетовий залишок - сума виконаних Банком розрахункових документів Клієнта за поточним рахунком понад кредитовий залишок. Дебетовий залишок показує розмір заборгованості за основною сумою овердрафту.
Надання Клієнту Овердрафту / частини Овердрафту відбувається шляхом оплати з Поточного рахунку, зазначеного в п. А11 преамбули Договору, розрахункових документів Клієнта за цільовим призначенням згідно з п.2.3.1. цих Правил (та/або шляхом здійснення договірного списання у передбачених будь-якими договорами між Банком та Клієнтом випадках у порядку, встановленому в п.6.7. цих Правил) на суму, яка перевищує Кредитовий залишок на такому рахунку, але в межах Ліміту Овердрафту, який діє у відповідний період згідно з п.2.3.7. цих Правил. Датою надання Овердрафту вважається день оплати з Поточного рахунку розрахункових документів Клієнта та/або здійснення договірного списання на суму, що перевищує Кредитовий залишок на такому рахунку (п.2.3.2 Правил).
Підпунктами 2.3.3 та 2.3.4 Правил визначено, що проценти за користування овердрафтом нараховуються банком за ставкою, яка визначена в п.А12 преамбули договору про надання банківської послуги. Нараховані проценти за овердрафтом повинні сплачуватися клієнтом у строки, передбачені пунктом 4.3.4 розділу 4 Правил.
Пунктом 4.3.2. Правил визначено, що проценти за користування Банківською послугою нараховуються у процентах річних із розрахунку 365 (триста шістдесят п`ять) днів на рік на підставі процентної ставки, зазначеної у Договорі. Проценти нараховуються щоденно на фактичну суму заборгованості і за весь час фактичного користування кредитними коштами, наданими в рамках Банківської послуги. Період нарахування процентів складає календарне число днів. Якщо інше не передбачено Договором, датою закінчення періоду нарахування процентів є перший Банківський день після 24 (двадцять четвертого) числа місяця (без його урахування) або день, що передує даті повернення Кредиту, а початком - дата надання Кредиту та/або перший Банківський день після 24 (двадцять четвертого) числа місяця (з його урахуванням). Закінчення зазначеного у Договорі строку надання Банківської послуги - Овердрафту не звільняє Клієнта від обов`язку сплачувати відповідно до умов Договору на користь Банку проценти за користування Кредитом за весь час прострочення Клієнтом погашення заборгованості за Кредитом.
Згідно п. 4.3.2 Правил проценти нараховуються щоденно на фактичну суму заборгованості і за весь час фактичного користування кредитними коштами, наданими в рамках Банківської послуги. Період нарахування процентів складає календарне число днів. Якщо інше не передбачено Договором, датою закінчення періоду нарахування процентів є перш банківський день після 24 (двадцять четвертого) числа місяця (без його урахування) або день, що передує даті повернення Кредиту, а початком - дата надання Кредиту та/або перший Банківський день після 24 числа місяця (з його урахуванням). Закінчення зазначеного у Договорі строку надання Банківської послуги - Овердрафту не звільняє Клієнта від обов`язку сплачувати відповідно до умов Договору на користь Банку проценти за користування Кредитом за весь час прострочення Клієнтом погашення заборгованості за Кредитом.
Якщо інше не передбачено договором, нараховані проценти повинні сплачуватися клієнтом щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 24 (двадцять четвертим) числом кожного місяця за відповідний період (п. 4.3.4 Правил).
Кредитний договір підписаний сторонами та завірений їх печатками.
Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 24.09.2021 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) був укладений договір поруки № МБ-КІЕ-П-15308/1.
Відповідно до п. 1.1 договору поруки Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат Кредитора тощо, боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "MC ТРЕЙДІНГ", ідентифікаційний код юридичної особи 43524254, за основним зобов`язанням, до складу якого входить: договір про надання банківської послуги - овердрафт "Легкий" N МБ-КІЕ-Ов-15308 від 24.09.2021 з усіма діючими та такими, що можуть бути внесені у майбутньому змінами та доповненнями до (надалі - "Договір, з якого випливає Основне зобов`язання"), з лімітом банківської послуги 760000,00 грн., стандартний розмір процентної ставки - 15,9 % річних, розмір процентної ставки на прострочену заборгованість - 35,0 % річних, дата закінчення строку дії ліміту банківської послуги - 25 серпня 2022 року (якщо жодна із сторін Договору, з якого випливає Основне зобов`язання, за 30 календарних днів до припинення строку дії ліміту банківської послуги не заявить про свій намір щодо припинення дії зазначеного договору, строк дії ліміту банківської послуги вважається продовженим до 25 числа місяця, аналогічного зазначеному в п. А10 Преамбули Договору, з якого випливає Основне зобов`язання, на кожний наступний рік, та продовження строку дії ліміту банківської послуги відбувається автоматично, без підписання будь-яких додаткових угод) (надалі - "Основне зобов`язання"). У разі порушення Боржником основного зобов`язання такий Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Пунктом 2.1. договору поруки визначено, що у разі порушення зобов`язання Боржником (у тому числі невиконання та/або неналежне виконання Боржником Основного зобов`язання у строки, визначені договором, з якого випливає Основне зобов`язання, Поручитель зобов`язаний в перший день порушення Боржником основного зобов`язання (або певної його частини) виконати таке Основне зобов`язання (або певну його частину), незалежно від факту направлення йому Кредитором відповідної вимоги. При цьому, Кредитор не зобов`язаний підтверджувати будь-яким чином факт порушення Основного зобов`язання Боржником.
Позивач зазначає, що на момент укладення кредитного договору 24.09.2021, виходячи із розміру чистих грошових надходжень за попередній місяць, позичальнику було встановлено ліміт овердрафту - 215000,00 грн (ліміт овердрафту на перший період дії овердрафту). Починаючи з 31.05.2022 заборгованість позичальника за основною сумою кредиту була винесена банком на розрахунок простроченої та станом на 01.12.2022 (включно) вона складала 258146,60 грн.
У зв`язку з непогашенням заборгованості за кредитним договором N МБ-КІЕ-Ов-15308 від 24.09.2021 АТ "Перший Український Міжнародний Банк" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "MC Трейдинг" та ОСОБА_1 268492,27 грн., з яких: 258146,60 грн. - заборгованість за кредитом, 10345,67 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.04.2023 у справі №906/12/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2023, позов АТ "Перший Український Міжнародний Банк" задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ "MC Трейдинг" та ОСОБА_1 на користь АТ "Перший Український Міжнародний Банк" 244890,40 грн. заборгованості за кредитом; 3673,36 грн. витрат зі сплати судового збору. Закрито провадження у справі в частині стягнення 13256,20 грн. заборгованості за кредитом та 10345,67 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Позивач доводить, що 08.08.2023 на примусове виконання рішення господарським судом видано накази. Рішення було виконано у порядку примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області.
Позивач, із посилання на статті 526, 530, 626, 627, 628, 629, 1048, 1054 Цивільного кодексу України зазначає, що умови нарахування та сплати процентів за користування кредитом встановлені Кредитним договором та Правилами. Проценти нараховуються щоденно на фактичну суму заборгованості і за весь час фактичного користування кредитними коштами, наданими в рамках банківської послуги. Закінчення зазначеного у договорі строку надання Банківської послуги Овердрафту не звільняє Клієнта від обов`язку сплачувати відповідно до умов договору на користь Банку проценти за користування Кредитом за весь час прострочення Клієнтом погашення заборгованості за Кредитом.
Позивач доводить, що позичальник станом на 22.01.2026 має заборгованість за сумою процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 01.09.2022 по 22.01.2026 включно у розмірі 47354,50 грн. Зазначена заборгованість не входила до заборгованості, яка була стягнута за рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.04.2023 у справі №906/12/23. Сторонами кредитного договору передбачено іншу домовленість, яка на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, допускає нарахування банком процентів за користування кредитними коштами по день повного погашення заборгованості. 
Таким чином позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за сумою процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 01.09.2022 по 22.01.2026 включно у розмірі 47354,50 грн.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Положеннями статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За умовами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Статтею 530 ЦК України визначено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України)
Суд зазначає, що обставини щодо укладання між сторонами договору про надання банківської послуги - овердрафт "Легкий" № МБ-КІЕ-Ов-15308 від 24.09.2021, договору поруки № МБ- КІЕ-Ов-15308 від 24.09.2021 та наявності суми боргу станом на час ухвалення відповідного рішення суду у справі №906/12/23 від 06.04.2026 не підлягають встановленню у даній справі, оскільки, відповідно до частини 4 статті 75 господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як було встановлено Господарським судом Житомирської області у справі №906/12/23, станом на дату укладення кредитного договору 24.09.2021 позичальнику було встановлено ліміт овердрафту - 215000,00 грн. З 12.01.2022 року встановлено ліміт овердрафту 290000,00 грн. (копія повідомлення від 10.01.2022 р. в системі Internet banking Veg@Net). 27.02.2022 банком на електронну пошту відповідача 1 надіслано лист, в якому повідомлено про прийняття рішення щодо перенесення дати чергових платежів за всіма діючими кредитними договорами на 30 календарних днів включно.13.04.2022 банк повідомив ТОВ "MC ТРЕЙДИНГ" через систему Internet-banking Veg@Net, що у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, з метою збереження позитивної кредитної історії клієнта в складний період, керуючись п. 2.6 Правил надання AT "ПУМБ" банківської послуги "Овердрафт "Легкий" корпоративним клієнтам малого бізнесу, Банком прийнято рішення про призупинення надання банківської послуги за Договором в частині позбавлення клієнта можливості здійснювати оплату розрахункових документів за рахунок Овердрафту. Також, відповідача 1 повідомлено про розмір поточної заборгованості станом на 12.04.2022, яка складає 258146,60 грн. 18.04.2022 AT "ПУМБ" через систему Internet-banking Veg@Net надіслало відповідачу 1 повідомлення щодо встановлення ліміту Овердрафту у розмірі 0,00 грн. 07.07.2022 позивач направив відповідачу 1 вимогу про погашення простроченої заборгованості по кредиту в сумі 258146,60 грн. та 17489,74 грн. простроченої заборгованості, 6462,92 грн. комісійної винагороди. 07.07.2022 позивач також направив відповідачу 2 вимогу щодо виконання зобов`язань за договором поруки та погашення простроченої заборгованості ТОВ "MC ТРЕЙДИНГ" по кредиту в сумі 258146,60 грн. та 17489,74 грн. простроченої заборгованості, 6462,92 грн. комісійної винагороди.
У зв`язку з непогашенням заборгованості за кредитним договором N МБ-КІЕ-Ов-15308 від 24.09.2021. АТ "Перший Український Міжнародний Банк" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "MC Трейдинг" та ОСОБА_1 268492,27 грн., з яких: 258146,60 грн. - заборгованість за кредитом, 10345,67 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, нарахованих за період з 01.09.2022 по 01.12.2022.
Під час розгляду справи №906/12/23 згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 04.04.2023 відповідачем 1 було сплачено 13256,20 грн заборгованості по кредиту: 01.02.2023 р. - 794,71 грн., 03.04.2023 р. - 12461,49 грн., а також 24043,80 грн відсотків за користування кредитом.
Як зазначає позивач у розрахунку заборгованості у справі №903/150/26, проценти, нараховані до 30.10.2023 (включно) погашені відповідачами у повному обсязі. За період з 31.10.2023 по 09.09.2025 позивачем нараховано 47354,50 грн процентів за користування кредитом станом на 22.01.2026.
За правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частини 1 статті 598 та статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з положеннями Цивільного кодексу України мають різний зміст.
Так, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відтак, закінчення строку договору, належно виконаного лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" визначені у статті 530 Цивільного кодексу України, згідно з частини 1 якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З аналізу вищевикладеного слідує, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі N 444/9519/12.
Водночас, частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі N 910/4518/16 наведено висновки щодо нарахування процентів на підставі ст.1048 ЦК України.
Велика Плата Верховного Суду, зокрема, зазначила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.
Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
У частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.
У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.
Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.
Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України.
Позивач, звертаючись до Господарського суду Житомирської області у справі №906/12/23 з позовом, фактично реалізував право на дострокове повернення всієї суми кредитної заборгованості - як простроченої, так і строкової.
Вказане спростовує доводи позивача про підставність нарахування процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості, оскільки сторонами кредитного договору передбачено іншу домовленість на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України.
Твердження позивача про те, що проценти за "користування кредитом" нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння стороною правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.
У даному випадку позивачем заявлено до стягнення солідарно заборгованість по нарахованих процентах за користування кредитом у розмірі 47354,50 грн. за період з 01.09.2022 по 09.09.2025, при цьому у розрахунку зазначено, що проценти за період з 01.09.2022 по 30.10.2023 були погашені у повному обсязі.
Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застос/овувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Таким чином, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Аналогічний підхід викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З аналізу вищевикладеного слідує, що позивач скористався своїм правом на дострокове повернення суми кредиту та сплати визначених процентів (відсотків) шляхом звернення із відповідним позовом до суду у справі № 906/12/23.
Суд звертає увагу позивача, що у постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частини 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Враховуючи вищевикладене, за висновком суду, наявність в кредитному договорі умови, згідно з якою, нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в день фактичного повернення заборгованості, не надає підстав для нарахування процентів саме за користування кредитом після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, коли правовідносини сторін трансформувалися в охоронні.
Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 16.11.2023 року у cправі № 910/15587/21.
Як встановлено обставинами вище, банк скористався своїм правом вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Вказане свідчить про те, що такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а тому подальше здійснення нарахування процентів є безпідставним та не відповідає вимогам цивільного законодавства.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. 
Відповідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.
Повний текст рішення складено 08.06.2026.

Суддя С. В. Бідюк