Справа № 591/118/26	

Провадження № 2-а/591/7/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року       м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Северинової А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу № 591/118/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 
В С Т А Н О В И В:

08 січня 2026 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить поновити йому пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом, скасувати постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 23 вересня 2025 року №R90045 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що в вересні місяці він перебував в Львівській області та Львівському районі і неодноразово був зупинений працівниками територіальних центрів комплектування для перевірки документів. При перевірці документів йому неодноразово наголошували, що йому треба прийти до територіальних центрів комплектування для проходження військової лікарняної комісії та уточнення облікових даних. Він повідомляв, що ВЛК пройшов ще в 2022 році та не підлягає повторному проходженню, але якщо потрібно уточнити дані він зобов`язується прийти до територіальних центрів комплектування за місцем своєї реєстрації в місті Суми. При цьому жодних повісток йому не було виписано. Тому він був дуже здивований, що відповідно до постанови № R90045 в м. Яворів Львівської області, невідомо за якою адресою, проводився розгляд адміністративної справи, про розгляд якої йому не було відомо та він не був присутнім при її розгляді. Відповідно, його було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Зазначає, що він був позбавлений можливості надати докази своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Військово-обліковим документом № 220120231352536500172, відповідно до якого вбачається, що він дійсно проходив військово-лікарську комісію, непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.07.2022 № гр.ІІ ст., повторному медичному огляду не підлягає.
Повідомляє, що відповідачі не обмежені в електронній інформаційній взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких державні органи, а тому у них є можливість отримувати персональні дії щодо нього. До того ж зазначає, що сплинув строк притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 38 КУПАП. Відповідно до тексту постанови невідомо, які факти встановлено, а саме вказано, що він і не пройшов і відмовився від проходження ВЛК. Розгляд справи відбувався без його присутності.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2026 року поновлено  ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху з підстав сплати позивачем судового збору на неналежний рахунок.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2026 року продовжено розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 .
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2026 року продовжено відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву.
27 березня 2026 року на адресу суду надійшов відзив від ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому відповідач просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому, зазначає, що на позивача як на особу, визнану обмежено придатною до військової служби до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (№3621-IX від 21.03.2024), покладався обов`язок пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби в строк до 05.06.2025 року та не передбачено чинним законодавством направлення повістки про виклик. Відомості про те, що позивач є особою з інвалідністю, що виключало б його обов`язок в частині виконання вимог щодо проходження повторного медичного огляду були відсутні. Зауважує, що згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 , лише 28.11.2025 року вперше оформив відстрочку відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто до 05.06.2025 року на позивача поширювались вимоги закону щодо проходження медичного огляду. Перебуваючи в статусі порушника військового обліку ОСОБА_1 20.09.2025 року був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Повідомляє, що уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол №1700 від 20.09.2025 про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № R90045 від 23 вересня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП на накладено штраф у сумі 17 000 грн 00 коп. (а.с. 8).
В постанові зазначено, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист", чим допустив порушення правил військового обліку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
Пунктом 2 розділу ІІ Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист від 21.03.2024 № 3621-IX установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Положеннями ч. 3 ст. 210 КУпАП встановлена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а матеріали справи таких даних не містять.
Так, в матеріалах адміністративної справи наявна лише копія оскаржуваної постанови № R90045 від 23.09.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн. При цьому, вказана постанова не містить чіткого формулювання, за що саме позивача притягнуто до адміністративної відповідальності (за непроходження чи за відмову від проходження ВЛК). Також не вказано доказів, на підставі яких позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення.
Отже, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ч. 2ст. 79 КАС України відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП, а отже й правомірності оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, оскільки доводи позивача не спростовані відповідачем, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова у справі про адміністративне правопорушення № R90045 від 23 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення – закриттю.
Отже, позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 79, 286, 292-293, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № R90045 від 23 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп. за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу закрити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року.

Суддя А.С. Северинова