Справа № 638/14476/26
Провадження № 2-а/638/199/26
РІШЕННЯ
Іменем України
25 червня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Шишкіна О.В., 
за участю секретаря судового засідання Лозової А.О., 
представника позивача Коваленко Л.І.,
перекладача Міняйла Р.В.,
відповідача ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),
представника відповідача Папай С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження у режимі ВКЗ адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,-
встановив:
Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області звернулось до Шевченківського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до ОСОБА_1 в якому просить ухвалити рішення про затримання громадянина РФ  ОСОБА_1 , з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців.
В обґрунтування позовної заяви зазначають, що 18.06.2026 працівниками Слобідського відділу у м.Харкові ГУ ДМС у Харківській області було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк. За порушення вимог міграційного законодавства України Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП. Штраф не сплачений. 24.06.2026 працівниками Слобідського відділу у м.Харкові ГУДМС у Харківській області було винесено рішення про примусове видворення Відповідача з території України. Громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску 05.10.2021 року. Зі слів відповідача, на територію України він приїхав з метою отримання статусу біженця, але за весь період часу він жодного разу не звертався за даним фактом до ГУДМС у Харківській області. Раніше, 22.10.2021, 23.05.2024, 18.06.2026 працівниками Холодногірського відділу у м.Харкові ГУДМС у Харківській області за порушення вимог міграційного законодавства України Відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за Ч.1, 2 ст.203 КУпАП. Штрафи не сплачені. За весь період часу знаходження на території України, Відповідач за отриманням статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Інших заходів для легалізації факту перебування в країні не вживав і таким чином, на теперішній час, в порушення вимог законодавства України перебуває на її території нелегально. При цьому слід зазначити, що Відповідач досяг 18-річного віку, статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні він не перебуває й таким чином у нього відсутні підстави, за наявності яких примусове видворення до особи не застосовується (ч. 8 ст. 26 та ч. 8 ст. 30 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»). Позивач, зазначає, що відповідач веде асоціальний спосіб життя, не має законного джерела існування, що є прямим порушенням вищевказаної імперативної норми Закону.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 25.06.2026 провадження по справі відкрито.
У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви.
Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували, відповідач зазначив, що не хоче повертатись до РФ.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач є громадянином РФ, що підтверджується копією довідки про особу, видану Слобідським відділом у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області та копією паспорта № НОМЕР_1 , виданого 29.10.2003.
22.10.2021 Холодногірським відділом м.Харкові ГУДМС у Харківській області за порушення вимог міграційного законодавства України відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та у відношенні нього було винесено постанову серія ПН МХК № 002624 про адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 гривень. 
23.05.2024 Холодногірським відділом у м.Харкові ГУДМС у Харківській області за порушення вимог міграційного законодавства України відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП та у відношенні нього було винесено постанову серія ПН МХК №004448 про адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3400 гривень. 
18.06.2026 Холодногірським відділом у м.Харкові ГУДМС у Харківській області за порушення вимог міграційного законодавства України відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП та у відношенні нього було винесено постанову серія ПН МХК №005477 про адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3400 гривень. 
Рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 24.06.2026 № Номер: 6315100100000879 про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства РФ, ОСОБА_1 вирішено примусово видворити з України.
З інформаційної довідки з відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції апарату ГУ ДМС у Харківській області вбачається, що відповідач із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.
Відповідно до інформаційної довідки Відділу з питань громадянства апарату ГУДМС у Харківській області, за обліками ГУДМС у Харківській області відповідач з питання набуття громадянства України не звертався.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Згідно з пунктом 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», якою встановлено заборону щодо примусового повернення, видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства.
Встановлено, що відповідач досяг 18-річного віку, статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, тобто відсутні підстави, за яких примусове видворення або повернення не застосовується відповідно до частини 8 статті 26, частини 8 статті 30 та статті 31 Закону.
На теперішній час відповідач перебуває на території України незаконно, постійного місця проживання, законного джерела існування та власності в Україні не має, дозвіл на імміграцію в Україну не оформляв, будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вчиняв. 
Надаючи оцінку зібраним доказам, отриманим від сторін поясненням, приймаючи рішення у даній справі, суд враховує, що у відповідності до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі – Закон) нелегальний мігрант – іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Частиною 3 статті 3 розділу I Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Положенням частину 1 статті 289 КАС України встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.
Судом враховано, що особа, яка бажає легалізувати своє перебування на території України в законодавчо встановлений спосіб, має бути зацікавлена у зібранні необхідних доказів на підтвердження необхідності такого перебування в Україні, у тому числі і шляхом використання всіх законодавчо визначених правових механізмів, та уникаючи при цьому зловживання своїми правами та нехтування обов`язками.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач, який протягом тривалого час проживав на території України, неодноразово звертався до міграційної служби з метою легалізувати своє перебування на території України. 
Також суд враховує, що заборони для примусового повернення або примусового видворення відповідача судом не встановлено. 
З огляду викладене, приймаючи до уваги наведені вище норми законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Враховуючи ухилення відповідачем від виїзду з України, а також те, що ним не виконано рішення щодо його примусового видворення, суд вважає доведеними підстави для його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту перебування іноземців або осіб без громадянства, строком на 6 (шість) місяців.
У справі № 522/14416/18 Верховний Суд прийняв 18 березня 2021 року рішення, у якому звернув увагу на те, що відповідач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України. Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивачем не надано.
Верховний Суд вказав, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.
Відповідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що вимоги ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області про затримання громадянина РФ  ОСОБА_1 з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.
Керуючись ст.ст.77, 243-246, 250, 286,  КАС України, ст.ст. 251, 288 КУпАП, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України - задовольнити.
Затримати громадянина РФ  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців. 
Рішення підлягає негайному виконанню.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:
Позивач: Головне Управління Державної міграційної служби в Харківській області, ЄДРПОУ 37764460, м.Харків, вул.Римарська буд.24.
Відповідач:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин РФ, без місця реєстрації, адреса проживання:  АДРЕСА_1 .

Суддя          О.В. Шишкін