Дата документу 01.07.2026
Справа № 334/4833/26
Провадження № 2/334/3597/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., при секретарі Каряченко А.О., розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
22.05.2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся директор ТОВ «Фінансова компанія «Позика» Міньковська А.В. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В позові посилалися на те, що 08.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №41769930 на суму 3300 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 ЦК України, внаслідок чого, 01.09.2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладений Договір факторингу №01092025/1. Згідно Договору факторингу відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 41769930 від 08.09.2021 року.
Відповідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 11715 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 3300 грн.; заборгованість за відсотками 8415 грн.
Судові витрати позивача складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2662.40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн.
Прохали стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Позика» заборгованість за кредитним договором № 41769930 від 08.09.2021 року у розмірі 11715 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Позика» судовий збір у розмірі 2622,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн.; розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі позивача, не заперечували проти заочного розгляду справи.
02.06.2026 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
01.07.2026 року представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові прохали розгляд справи проводити без участі представника, не заперечували проти заочного розгляду справи.
01.07.2026 року відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, відзив на позов не подав.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася відповідач – ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю Управління ДМС України в Запорізькій області від 01.06.2026 року.
08.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №41769930, згідно умов якого сума кредиту складає 3300 грн., пільговий період 30 днів з 08.09.2021 року по 08.10.2021 року, пільгова процентна ставка 2,5%, стандартний період 60 днів з 09.10.2021 року по 07.12.2021 року, стандартна процентна ставка 3%.
Договір укладено в електронному вигляді, підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «492125».
09.10.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 до договору про надання фінансового кредиту №41769930, згідно якого пільговий період складає 61 день з 08.09.2021 року по 08.11.2021 року, пільгова процентна ставка 2,5%, стандартний період 29 днів з 09.11.2021 року по 07.01.2022 року, стандартна процентна ставка 3%. Розмір нарахованих відсотків за договором за період з 08.09.2021 року по 09.10.2021 року в сумі 2574 грн. підлягає сплаті клієнтом на користь Товариства.
Додатковий договір укладено в електронному вигляді, підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «492125».
ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в загальній сумі 3300 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 23.10.2025 року.
Згідно копії Розрахунку заборгованості за Договором № 41769930 від 08.09.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» станом на 01.09.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість на загальну суму 11715 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3300 грн.; заборгованість за відсотками – 8415 грн.
01.09.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладено Договір факторингу № 01092025/01.
Згідно копії Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 41769930 від 08.09.2021 року на загальну суму 11715 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3300 грн.; заборгованість за відсотками – 8415 грн.
Станом на час розгляду справи судом відповідач заборгованість не сплатив.
Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного.
В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.
Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно висновків, викладених у Постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію».
Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.
У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд вважає, що надані позивачем докази на підтвердження договірних відносин між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 є належними та допустимими, і аналізуючи в сукупності надані докази, вважає, що факт підписання між сторонами Договору про надання фінансового кредиту № 41769930 від 08.09.2021 року в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора є доведеним, оскільки сторони узгодили порядок його укладення в електронній формі.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у Постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
Як встановлено судом, відповідач, уклавши 08.09.2021 року з ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» договір про надання фінансового кредиту № 41769930, отримала кредит в загальному розмірі 3300 грн. на платіжну картку в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 , зі сплатою відсотків за користування кредитом.
В подальшому, згідно укладеного договору факторингу право вимоги за кредитним договором № 41769930 від 08.09.2021 року перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Позика».
Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Таким чином, до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені договором строки, договір залишається невиконаним, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 11715 грн., яка складається з: 3300 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8415 грн. - заборгованість по відсоткам.
Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішив справу за наявними матеріалами.
Тому суд вважає, що за наявними матеріалами позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
А тому судовий збір у сумі 2662,40 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката.
Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: копію Договору про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Позика»; копію додаткової угоди №41769930 від 08.05.2026 року до Договору про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026 року; копію Акту надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 08.05.2026 року; копію детального опису робіт (наданих послуг) від 08.05.2026 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №841 від 22.07.2016 року на ім`я Лівак І.М.
Так, згідно копії Акту надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 08.05.2026 року сторони погодили перелік наданої правової допомоги: 1) письмова консультація 0,5 годин на суму 500 грн.; 2) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових консультацій 1 година на суму 1500 грн.; 3) складання позовної заяви 2 години на суму 3000 грн.; 4) формування додатків до позовної заяви 0,5 годин на суму 500 грн., всього в сумі 5500 грн.
У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 зазначено «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір».
Також, згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 «Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час».
Суд, дослідивши документи на підтвердження надання позивачу правничої допомоги, враховуючи складність справи, ціну позову, значення справи для сторін, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без явки сторін та їх представників, з урахуванням вимог розумності та справедливості, реальності та обґрунтованості адвокатських витрат, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суми 3000 грн. за складання позовної заяви, що буде справедливим щодо відповідача з урахуванням ціни позову.
Оскільки відповідач зареєстрована на тимчасово окупованій території України в м. Енергодар Запорізької області, то відповідно ч.2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», остання має бути повідомлена про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 137, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (код ЄДРПОУ 39493634, адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри буд.21/1, IBAN № НОМЕР_3 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО 380634) заборгованість за кредитним договором №41769930 від 08.09.2021 року в розмірі 11715 грн. (одинадцять тисяч сімсот п`ятнадцять гривень 00 копійок), яка складається з: 3300 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8415 грн. - заборгованість за відсоткам.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (код ЄДРПОУ 39493634, адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри буд.21/1, IBAN № НОМЕР_3 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО 380634) витрати на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повідомити відповідача про ухвалення судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади.
Повний текст рішення складено 06 липня 2026 року.

Суддя:         С.М. Телегуз