Справа №155/343/26
Провадження №2/155/417/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

29 квітня 2026 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Яремчук С.М.,
за участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Горохові цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позовних вимог
ТДВ «Страхова група «Оберіг» звернулося до Горохівського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5739,42 гривень, а також понесених судових витрат. В обґрунтування позову зазначається, що 24 листопада 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Audi A8, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та автомобіля Jeep Compass, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.
Відповідно до Повідомлення про ДТП (Європротокол) від 24 листопада 2023 року визначено, що ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-212466508. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 8178,00 гривень. При укладенні Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-212466508, було застосовано пільгу 50 відсотків від вартості страхового платежу, оскільки страхувальником за Полісом є особа пільгової категорії. Таким чином, укладаючи Поліс на пільгових умовах, у відповідності до п. 13.2 ст. 13 Закону №1961-IV, транспортний засіб мав використовуватись лише особисто страхувальником, який є пільговиком. Однак, відповідно до матеріалів ДТП, під час настання страхового випадку за кермом перебував відповідач, який не є страхувальником за Полісом (укладеним на пільгових умовах).
Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, оскільки відповідач керував транспортним засобом, щодо якого було укладено договір страхування на пільгових умовах, у зв`язку зі здійсненням виплати страхового відшкодування, на підставі положень викладених у ст. 38-1 Закону №1961-IV, ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі: 8178,00 гривень - 50% = 4089,00 гривень. Розрахунок штрафних санкцій проводився за період з 27 лютого 2025 року по 25 лютого 2026 року, розмір основного боргу 4089,00 гривень, інфляційні втрати 268,79 гривень, пеня 1259,30 гривень, три відсотки річних 122,33 гривні. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 5739,42 гривень. Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8022,50 гривні та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2662,40 гривні.

Відзив на позовну заяву
Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Рух справи в суді
Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 10 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 29 квітня 2026 року.

Позиція учасників судового розгляду
Представник позивача Войціховський А.В. в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд цивільної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки за фактичним місцем реєстрації, а також за допомогою повідомлення у додаток «Viber». Причину неявки в судове засідання останній не повідомив, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подав.
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 24 листопада 2023 року, визначено, що в місті Тернопіль, по вулиці Крушельницької 24 листопада 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi A8», державний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Jeep Compass», державний номер НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_2 . Згідно з п. 6 повідомлення власником транспортного засобу «Audi A8», державний номер НОМЕР_5 , є ОСОБА_3 Відповідно до п. 14 повідомлення, згідно з пояснення ОСОБА_1 – ДТП сталося з вини останнього. Інший учасник ДТП, ОСОБА_4 , зауважень немає.
Згідно з полісом №ЕР-212466508 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 , транспортний засіб «Audi A8», державний номер НОМЕР_5 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» зі строком дії договору з 14 грудня 2022 року по 13 грудня 2023 року.
Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування (Справа №46778) ОСОБА_6 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» у зв`язку з настанням страхового випадку 24 листопада 2023 року за договором страхування №EP-212466508 від 13 грудня 2022 про виплату (за вирахуванням суми франшизи 2500,00 гривень) страхового відшкодування у розмірі 8178,00 гривень.
Також в матеріалах справи наявний Акт огляду транспортного засобу «Jeep Compass», державний номер НОМЕР_6 від 12 грудня 2023 року.
Згідно ремонтної калькуляції транспортного засобу «Jeep Compass», державний номер НОМЕР_6 , вартість ремонту складає 19388,80 гривень, вартість ремонту зі зносом – 10678,00 гривень.
Відповідно до страхового акта №46778 від 22 січня 2024 року, складеного в рамках страхової справи №46778 за рішенням Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» згідно з договором страхування, вимогами законодавства та документами, отриманими під час розслідування та опрацювання страхової справи зроблено висновок, що заявлена подія є страховим випадком, та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 8178,00 гривень.
Як вбачається з платіжної інструкції №8031 від 22 січня 2024 року, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» перерахувало суму 8178,00 гривень на рахунок ОСОБА_6 .
ТДВ «Страхова група «Оберіг» 15 лютого 2025 року направило на адресу відповідача ОСОБА_1 досудову вимогу про виплату грошових коштів в якій повідомило останнього про необхідність сплати грошових коштів в розмірі 4089,00 гривень, а також запропоновано врегулювати спір в досудовому порядку.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинного та в редакції станом на дату події), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Згідно з п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України – учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.
Разом з тим, п.38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинного та в редакції станом на дату події) вказує, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 9 цього Закону страхова сума – це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до особи, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим, виникає право регресної вимоги до такої винної особи.
Виходячи зі змісту ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.
При цьому, зважаючи на вимоги п. 13.2 ст. 13, п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, а факт недотримання такої умови тягне за собою компенсування страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
При укладенні Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-212466508, було застосовано пільгу 50 відсотків від вартості страхового платежу, оскільки страхувальником за Полісом є пенсіонерка ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 . Таким чином, укладаючи Поліс на пільгових умовах, у відповідності до ч. 2 ст. 13 Закону №1961-IV, транспортний засіб мав використовуватись лише особисто страхувальником, який є пільговиком для користування даною пільгою. Однак, відповідно до матеріалів ДТП, під час настання страхового випадку за кермом перебував ОСОБА_1 , який не є страхувальником за Полісом, укладеним на пільгових умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 38-1 Закону №1961-IV передбачено відповідальність за порушення умов страхування, зокрема, де визначено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Враховуючи винність ОСОБА_1 у настанні ДТП, оскільки він керував транспортним засобом, щодо якого було укладено договір страхування на пільгових умовах, у зв`язку зі здійсненням виплати страхового відшкодування, на підставі положень викладених у ст. 38-1 Закону №1961-IV, ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до ОСОБА_1 за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4089,00 гривень (8178,00 гривень - 50%).
Таким чином, оскільки позивач виконав свої зобов`язання страховика у повному обсязі, а відповідач не відповідає вимогам ч. 2 ст. 13 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, до нього, у розумінні ст. 1191 ЦК України, перейшло право вимоги відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки.
За таких обставин, позов ТДВ «СГ «Оберіг» про відшкодування шкоди в порядку регресу є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг» в порядку регресу підлягають стягненню витрати в розмірі 4089,00 гривень.
Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних за період з 27 лютого 2025 року по 25 лютого 2026 року, суд приходить до наступних висновків.
Позивач обґрунтовує вказані вимоги тим, що звернення з письмовою вимогою є першим пред`явленням вимоги у розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України, а отже, з шостого дня від дати судової вимоги боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, що є підставою для застосування санкцій, передбачених ст. 536, 549 та 625 ЦК України.
Проте, оцінюючи такі вимоги, суд враховує положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, боржник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Вимоги Позивача про стягнення пені у розмірі 1259,30 гривень не підлягають задоволенню, оскільки згідно зі ст. 547, 548 ЦК України право на нарахування пені виникає виключно на підставі письмового договору або прямої норми закону. Суд зазначає, що позовна заява не містить посилання на правову підставу для стягнення з ОСОБА_1 пені в розмірі 1259,30 гривень.
У той же час, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Дана норма закону не застосована до спірних правовідносин, оскільки за її змістом обов`язок сплати пеню покладений не на страхувальника, а на страховика у разі прострочення ним виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з його вини.
Оскільки між сторонами існують позадоговірні (регресні) відносини, а Закон України №1961-IV не передбачає нарахування пені винуватцю ДТП на користь страховика, правові підстави для її стягнення відсутні.
Отже, суд прийшов до висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню частково.

Щодо судових витрат у справі 
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження витрат на правову допомогу стороною позивача надано договір про надання професійної правничої допомоги, укладений 16 липня 2025 року між ТДВ «Страхова група «Оберіг» та ФОП адвокатом Войцехівським А.В., додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2025 року, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, акт прийому-передачі наданих послуг №46778/1 від 25 лютого 2026 року. Вартість правничої допомоги, згідно з наданими письмовими доказами становить 8022,50 гривні.
Суд дійшов висновку про те, що заявлений розмір на професійну правничу допомогу не може вважатись обґрунтованим. А навпаки, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Виходячи зі змісту ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначної справи, оскільки ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ці обставини свідчать про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг та значенням справи для позивача.
Враховуючи те, що правова допомога позивачу все ж таки надавалась, а рішення суду ухвалено на користь позивача, на думку суду, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень будуть співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, та відповідатимуть характеру і обсягу узгоджених між сторонами і фактично наданих адвокатом послуг.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову ТДВ «СГ «Оберіг» сплатило судовий збір у розмірі 2662,40 гривень.
Позовні вимоги суд задовольнив на 71,24% (4089,00 х 100 / 5739,42), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1896,69 гривень (2662,40 х 71,24 / 100).
На підставі викладеного, ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 273, 280, 282-289, 354, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу – задовольнити частково
Стягнути з ОСОБА_1  (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Васильківська, 14, код ЄДРПОУ 39433769) страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 4089 (чотири тисячі вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1  (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Васильківська, 14, код ЄДРПОУ 39433769) судовий збір у розмірі 1896 (одна тисяча вісімсот дев`яносто шість) гривень 69 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Сторонами у справі є:
позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Васильківська, 14, код ЄДРПОУ 39433769;
відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області        Яремчук С.М.