ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
вул. М. Грушевського, 2 а, селище Лугини, Коростенський район, Житомирська область, 11301, 
тел. (04161)9-14-72, e-mail: inbox@lg.zt.court.gov.ua, web: http://lg.zt.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 02896124
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/132/26
Провадження по справі 2/281/202/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року        селище Лугини
Лугинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Данчука В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з указаним позовом. Зазначивши, що 11.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №548. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні стосунки. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Мають різні погляди на життя. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим і суперечить її інтересам. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про поділ майна немає. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, ОСОБА_2  зареєстрований 11.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №548. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище – ОСОБА_4 , дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 06.03.2026 року відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву.
Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно зі ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.
Судом встановлено, що між сторонами 11.11.2015 року був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №548 (а. с. 9).
Від шлюбу сторони мають малолітню дочку – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8а).
Спільне подружнє життя у сторін не склалося, відсутній намір продовжувати шлюб та зберегти сім`ю.
Статтею 56 CК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких обставин справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей.
Що стосується позовної вимоги про залишення проживати з позивачкою дочки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.
У постанові Верховного суду України від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Зважаючи на те, що відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, що свідчить про відсутність у нього заперечень щодо позовних вимог, а суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу лише за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, то зважаючи на відсутність спору в даній справі, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу та залишити малолітню дочку  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  для подальшого проживання з позивачем.
Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Судом встановлено, що до реєстрації шлюбу у позивача було прізвище « ОСОБА_6 », яке вона змінила на « ОСОБА_4 » у зв`язку з одруженням з відповідачем. Право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_4 » або відновити своє дошлюбне прізвище позивачеві гарантує держава. Отже, позивач вправі вирішувати, яким прізвищем надалі іменуватися. За таких обставин вимога позивачки про залишення їй прізвища « ОСОБА_4 » підлягає задоволенню.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 1064 грн. 96 коп.
Таким чином, з огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1064 грн. 96 коп. на відшкодування понесених позивачем судових витрат.
Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень.
Згідно з ч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних зрозглядом справи,належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Як встановлено ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 23.02.2026, укладеного між ОСОБА_1  та адвокатом Давиденко Надією Володимирівною; копію акту наданих послуг правничої допомоги відповідно до договору від 23.02.2026 року, за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 4000,00 грн.; а також платіжну інструкцію №1.243822669.1 від 23.02.2026, що підтверджує перерахування адвокату Давиденко Надії Володимирівні 4000,00 гривень за надання правової допомоги згідно з договором від 23.02.2026 року.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат на виконання вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд враховує, що ці витрати пов`язані з розглядом справи; розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку позивача, яка не призводила до затягування розгляду справи.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачу належить сплатити на користь позивача 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок на відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задоволити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №548.
Малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого проживання залишити з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_4 ».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Суддя В. В. Данчук