Справа № 603/218/26
Провадження №2-о/603/17/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року 	м. Монастириська	

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Галіяна І. М.,
секретар судового засідання Бішко І. М.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Тернопільський обласний центр зайнятості, про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт припинення трудових відносин між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі – ФОП ОСОБА_2 ) відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України), у зв`язку із припиненням діяльності ФОП ОСОБА_2 з 29.09.2022 року. 
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що 08.04.2019 року уклала безстроковий трудовий договір з ФОП ОСОБА_2 , у якому прізвище заявниці зазначено « ОСОБА_3 ». Факт перебування заявниці у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 також підтверджується записом у її трудовій книжці. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7), які сформовані на ім`я ОСОБА_4 , в період з квітня 2019 року по березень 2022 року страхувальником заявниці була ОСОБА_2 . Після початку повномасштабного вторгнення біля території Слов`янської громади, у тому числі поблизу с. Райгородок, постійно велися активні бойові дії, що виключало можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. 31.08.2022 року заявниця подала на ім`я ФОП ОСОБА_2 заяву про призупинення трудових відносин відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з 01.09.2022 року по 30.11.2022 року, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану. 29.09.2022 року ФОП ОСОБА_2 прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, про що внесено відповідний запис у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань. Водночас ФОП ОСОБА_2 не вчинила жодних дій для оформлення припинення трудових відносин із заявницею, зокрема, не видала наказ про її звільнення. У лютому 2026 року заявниця звернулась до Бучацько-Монастириського управління Чортківської філії Тернопільського обласного центру зайнятості для реєстрації її як безробітної, однак їй було відмовлено у наданні статусу безробітної у зв`язку з тим, що станом на день реєстрації вона перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 . Заявниця вважає, що трудові відносини між нею та ФОП ОСОБА_2 фактично припинились з 29.09.2022 року у зв`язку із припиненням останньою своєї діяльності як ФОП. На теперішній час оформити припинення трудових відносин в інший спосіб, окрім судового, вона не може. Встановлення факту припинення трудових відносин з ФОП ОСОБА_2 необхідно їй для отримання в центрі зайнятості статусу безробітної. З огляду на наведені обставини просить заяву задовольнити. 

Заявник ОСОБА_1 та її представник – адвокат Андрусенко І. Я. у судове засідання не з`явилися, проте представник ОСОБА_1 подав суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. 
Заінтересована особа –  ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, із обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_1 , погоджується та вважає, що заяву слід задовольнити. 
Заінтересована особа – Тернопільський обласний центр зайнятості не забезпечили явку представника у судове засідання, надіслали на адресу суду письмові пояснення щодо заяви ОСОБА_1 , у яких просять розглянути справу за їхньої відсутності, а також вказують, що для отримання статусу безробітного внутрішньо переміщені особи, у яких не розірвані трудові договори з роботодавцем, подають до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 або ст. ст. 38, 39 КЗпП України за формою, визначеною центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про що повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України. У разі, якщо у таких осіб не припинені трудові договори з роботодавцем, який перебуває на непідконтрольній території або щодо якого відсутня інформація про місце перебування, заява зберігається у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на підконтрольній території до моменту деокупації (розблокування) відповідних територій, після чого протягом 7 календарних днів повідомляється роботодавець. Датою припинення трудового договору є день, що настає за днем подання такої заяви. Водночас 20.09.2022 року ФОП ОСОБА_2 (роботодавець заявниці) прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи – підприємця, отже, трудові відносини припинені між роботодавцем та працівником відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто з ініціативи роботодавця, а не на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 або ст. ст. 38, 39 КЗпП України. З огляду на наведені обставини вважають, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових відносин слід задовольнити. 

Суд установив такі обставини. 
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.09.1993 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.04.2019 року була прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_2 продавцем продовольчих товарів згідно з розпорядженням № 1-19 від 04.04.2019 року (запис № 29). Попереднє місце роботи заявниці – ФОП ОСОБА_5 (записи № 27, № 28). Інших записів, здійснених після 08.04.2019 року, у трудовій книжці ОСОБА_1 немає.
08.04.2019 року укладено трудовий договір між працівником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , серія та номер паспорта НОМЕР_3 , та ФОП ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 . Згідно з трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, № 1-19 від 08.04.2019 року цей договір є безстроковим, що укладається на невизначений строк (п. 1 договору). Працівник зобов`язаний виконувати роботу продавця продовольчих товарів (п. 2 договору). Також вказаним трудовим договором було визначено умови праці, зокрема, розмір оплати, час роботи та відпочинку тощо. Також у вказаному трудовому договорі вказано останнє місце роботи працівника – ФОП ОСОБА_5 . 
В індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7), які сформовані на ім`я ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , серія та номер паспорта НОМЕР_3 , зазначено, що в період з квітня 2019 року по березень 2022 року страхувальником позивачки була ОСОБА_2 , код НОМЕР_4 .
31.08.2022 року ОСОБА_1 подала заяву ФОП ОСОБА_2 про призупинення трудових відносин відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з 01.09.2022 року по 30.11.2022 року, але не пізніше припинення або скасування воєнного стану. 
Згідно з листом Головного управління ДПС у Донецькій області № 5399/6/05-99-24-01-13 від 22.04.2026 року за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України та проведеного аналізу наданої звітності ФОП ОСОБА_2 встановлено відсутність Розрахунку з Додатком Д5 за ІІІ квартал 2022 року, в якому необхідно було відобразити звільнення найманого працівника ОСОБА_1 . Страхувальник (роботодавець), щодо якого внесений запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника, може виправити помилки в раніше поданій звітності з єдиного внеску лише до дати зняття з обліку.
За змістом відповіді Головного управління ДПС у Донецькій області № 5526/6/05-99-24-01-13 від 27.04.2026 року згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України (далі - ІКС ДПС) у таблиці 5 «Відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби» до Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Додаток 4) за квітень 2019 року, наданої ФОП ОСОБА_2 , зазначена дата початку трудових відносин з ОСОБА_1 – 08.04.2019. Дата звільнення в ІКС ДПС згідно поданої звітності – відсутня. За період з 01.04.2019 по 30.06.2022 згідно з інформацією, яка зазначалась у звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Додаток 4) та у додатках 1 до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску у звітності з єдиного внеску ОСОБА_1 зазначена як ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
13.03.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , у якому прізвище заявниці зазначене « ОСОБА_6 ». 
З листа Слов`янського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області № 1402.56-695/1402.58.1-26 від 23.04.2026 року відомо, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка сел. Райгородок Слов`янського району Донецької області, у попередньому паспорті громадянина України (зразка 1994 року) серії НОМЕР_3 , виданого 15.09.2000 року Слов`янським РВ УМВС України в Донецькій області, згідно з її заявою про видачу паспорта (Ф-1), яка заповнена власноруч, була зазначена як « ОСОБА_3 ».
З довідки виконавчого комітету Райгородської селищної ради про реєстрацію місця проживання особи № 02-30/932 від 27.08.2020 року відомо, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 30.09.2011 року по дату видачі довідки. 
Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6111-5003903842 від 05.12.2025 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 . 
Згідно з довідкою № 16/02-1/24/m від 16.02.2026 року, виданою Бучацько-Монастириським управлінням Чортківської філії Тернопільського обласного центру зайнятості, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 23.01.2026 року була зареєстрована як шукач роботи у цьому управлінні. ОСОБА_1 було відмовлено у наданні статусу безробітної у зв`язку з тим, що станом на день реєстрації вона перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_4 ). Виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 не отримує.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , припинила підприємницьку діяльність 29.09.2022 року на підставі власного рішення, № запису 2002770060002013176. 

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). 
Перелік фактів, які встановлюються судом, визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним. 
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
За змістом ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк,а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем, серед іншого, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. 
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану» № 2220-IX від 21.04.2022, що набрав чинності 07.05.2022, було передбачено спрощену процедуру набуття статусу безробітного, зокрема для осіб які перебувають на тимчасово окупованій території, які перебувають на території, на якій ведуться бойові дії, для внутрішньо переміщених осіб.
Згідно з абз. 17 п. 5-2 розділу XI розділ XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції Закону № 2622-IX від 21.09.2022) для отримання статусу безробітного внутрішньо переміщені особи, а також особи, які перебувають на територіях, на яких ведуться бойові дії, у яких не розірвані трудові договори з роботодавцем, подають особисто під час безпосереднього відвідування або в електронній формі за допомогою засобів Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, веб-порталу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції або за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 або ст. ст. 38, 39 КЗпП України за формою, визначеною центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про що повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України. Положення цього абзацу не поширюються на припинення трудових договорів із керівниками підприємств, установ, організацій всіх форм власності, а також особами, які обіймають виборні посади. У разі якщо у таких осіб не припинені трудові договори з роботодавцем, який перебуває на непідконтрольній території або щодо якого відсутня інформація про місце перебування, заява зберігається у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на підконтрольній території до моменту деокупації (розблокування) відповідних територій, після чого протягом 7 календарних днів повідомляється роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними);
Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до п. 1 ст. 36, ст. ст. 38, 39 КЗпП України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору.
Суд установив, що 08.04.2019 року  ОСОБА_1 уклала безстроковий трудовий договір з ФОП ОСОБА_2 , яка 29.09.2022 року припинила підприємницьку діяльність на підставі власного рішення. Проте у трудовій книжці ОСОБА_1 та інформаційно-комунікаційній системі Державної податкової служби України відсутні записи про звільнення заявниці, у зв`язку із чим їй відмовлено у наданні статусу безробітної. Водночас припинити трудові відносини в односторонньому порядку через територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, ОСОБА_1 позбавлена можливості, оскільки ФОП ОСОБА_2 (роботодавець заявниці) прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи – підприємця, отже, трудові відносини припинені між роботодавцем та працівником відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто з ініціативи роботодавця, а не на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 або ст. ст. 38, 39 КЗпП України. 
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають підставу зробити висновок про те, що трудові відносини між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 були припинені з 29.09.2022 року згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із припиненням діяльності ФОП ОСОБА_2 .Вказаний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить забезпечення реалізації законних прав заявниці, зокрема, права на набуття нею статусу безробітної, а тому заяву ОСОБА_1 слід задовольнити. 
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 259, 265, 273, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Тернопільський обласний центр зайнятості, про встановлення факту, що має юридичне значення– задовольнити. 
Встановити факт припинення трудових відносин між  ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із припиненням діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 з 29 вересня 2022 року. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи: 
Заявник: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Заінтересована особа:  ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Заінтересована особа: Тернопільський обласний центр зайнятості, місцезнаходження: вул. Текстильна, 1-Б, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ 05392691. 

Головуючий суддя    І. М. Галіян