РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/6265/23
Пров. №2/766/4986/26 
01.04.2026 
Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді Гонтаря Д.О., при секретарі судового засідання Козаченко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно стягнутих коштів, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:
І. Виклад позиції Позивача та Відповідача.
АТ КБ «Приватбанк» в інтересах якого діє представник Гребенюк О.С. звернулось до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 в обґрунтування якого зазначило наступне.
ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 01.12.2010. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір).
01.12.2010 Відповідачка також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». 
Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а Відповідачці надано у користування кредитну картку.
Відповідачка зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.
У процесі користування кредитним рахунком, Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями у зв`язку з чим, станом на 17.07.2023 утворилась заборгованість у сумі 54635,62грн., яка складається з:
-45774,95грн. заборгованість за тілом кредиту;
-8860,67грн. заборгованість за простроченими відсотками.
У зв`язку з вищевикладеним, Позивач просить стягнути з Відповідачки заборгованість за Договором у сумі 54635,62грн. та судовий збір у розмірі 2684грн.

11.03.2025 від представника Відповідачки адвоката Сонько Валерія Вікторовича надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено наступне.
02.04.2022 з карткових рахунків ОСОБА_1 було здійснено незаконні транзакції - невстановлені особи списали 44999грн. з картки «Універсальна» за рахунок кредитного ліміту та 2635грн. з особистої картки «Картка для виплат». Того ж дня, ОСОБА_1 повідомила Банк про шахрайські дії з її рахунками, а на наступний день, звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою. 03.04.2022 Херсонським РУП ГУНП в Херсонській області за даним фактом внесені відомості в ЄРДР під №12022231040000240 за ч.4 ст.185 КК України.
Представник Відповідачки зазначає, що:
-Банк не забезпечив належного захисту карткових рахунків ОСОБА_1 , що призвело до списання коштів невстановленими особами;
-списання грошових коштів незаконне, оскільки транзакції були здійснені без дозволу ОСОБА_1 ;
-у період з 26.06.2022 по 06.12.2022 Банк безпідставно списав з карткового рахунку ОСОБА_1 власні кошти на загальну суму 5928,43грн.;
У зв`язку з вищевикладеним, представник Відповідачки просить відмовити в задоволенні позову.
12.03.2025 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Сонько В.В. до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно списаних коштів, відшкодування моральної шкоди.
Вимоги зустрічної позовної заяви здебільшого обґрунтовані викладеним доводам у відзиві. Додатково зазначено, що Банк у відповідності до ст.1073 ЦК України мав обов`язок негайного повернення безпідставно списаних коштів. 
Щодо відшкодування моральної шкоди представником ОСОБА_1 зазначено, що вона є особою похилого віку та 02.04.2022 перебувала за місцем своєї реєстрації у м.Херсоні, який на той момент був окупований військами агресора. Не забезпечення Банком належного захисту від протиправних посягань третіх осіб, спричинили їй значних моральних страждань, призвели до вимушених дій термінового відкриття рахунку в іншому банку, адже протягом червня-грудня Банком неодноразово вчинялися дії по безпідставному списанню коштів в рахунок погашення відсотків за кредитом, який заявниця не отримувала та не має до нього жодного відношення.
У зв`язку з вищевикладеним, Позивачка за зустрічним позовом просить суд стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 5928,43грн. списаних з карткового рахунку № НОМЕР_1 у період з 26.06.2022 по 06.12.2022 та моральну шкоду в розмірі 59280грн.

31.03.2025 від представника Відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення на зустрічну позовну заяву в яких зазначено, що відповідно до Анкети-заяви від 02.08.2021, сторони Кредитного договору обумовили, що здійснення будь-якої операції та правочинів здійснюється за допомогою ОТР-паролю, як простого електронного підпису і що він однозначно ідентифікує особу клієнта.
Договірне списання з карт-рахунку клієнта виконується на підставі Договору, який вона уклала з Банком власноручно підписавши Заяви від 02.08.2021 та від 05.04.2022 в яких передбачені порядок та умови проведення договірного списання.
02.04.2022 через платіжний застосунок Система Приват24 ОСОБА_1 в період часу з 17:38 по 17:41 було виконано платіжні операції, за якими були списані грошові кошти з карт-рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на загальну суму 44999грн.
За результатом проведеної Банком службової перевірки встановлено, що всі платежі з картки ОСОБА_1 було виконано за допомогою Приват24 з ручним вводом картки, cvv-коду та коду для інтернет-платежів.
Вхід до Системи Приват24 виконувався з використанням інформації ОСОБА_1 , яку вона не повинна розголошувати. Вхід виконувався з використанням фінансового номеру її телефону ( НОМЕР_3 ), для доступу в Систему Приват24 введено правильний логін і пароль. Входи до Приват24 виконувались 02.04.2022 з 10:17 (перший вхід) до 20:17 (останній вхід) за допомогою вводу правильного паролю та підтвердження входу на фінансовому номері телефону НОМЕР_3 .
02.04.2022 о 20:23 год. ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» на телефон клієнтської підтримки з номеру телефону НОМЕР_3 .
Представник Банку зазначає, що наявність кримінального провадження, у силу презумпції невинуватості, не може свідчити про вчинення злочину щодо ОСОБА_1 .
Також, ОСОБА_1 не доведено, що нею були понесені емоційні страждання, що вони мали негативні наслідки, а також те, що це стало не з вини третіх осіб, а саме з вини АТ КБ «Приватбанк».
У зв`язку з вищевикладеним, просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову.
01.08.2025 від представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, який містить аналогічні доводи, викладені у зазначених вище письмових поясненнях.
04.08.2025 від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву в якій зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» не спростував жоден з доводів, викладених Позивачкою у розділі «Аргументи, що підтверджуються нормами законодавства».
Крім того, не спростовано також те, що ОСОБА_1 , як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткового рахунку відбулось не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальність за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, ОСОБА_1 повідомила про цей факт Банк та звернулась до правоохоронних органів. Відтак, з її сторони були вчинені всі можливі дії згідно чинного законодавства України, у зв`язку зі вчиненням 02.04.2022 невідомими особами злочину по заволодінню коштами через її карткові рахунки.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.
13.02.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.
14.06.2024 відмовлено у клопотанні представника Відповідачки про передання справи до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області.
19.11.2024 постановлено перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.
17.07.2025 задоволено клопотання представника Позивача про витребування доказів.
23.07.2025 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву.
18.09.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні, представник Позивача за первісним позовом вимоги позовної заяви підтримав. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити
Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином. Її представник у задоволенні первісного позову заперечив, вимоги зустрічного позову підтримав.

ІІІ. Фактичні обставини справи встановлені судом та зміст правовідносин.
01.12.2010 ОСОБА_1 підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Згідно вказаної Заяви, Відповідачка згодилась на те, що ця Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає Договір про надання банківських послуг між нею та банком. У вказаній заяві, ОСОБА_1 також виявила бажання на отримання платіжної картки «Універсальна». Того ж дня, нею було підписано довідку про умови кредитування та використання платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду.
Згідно Довідки наданою банком, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 у межах кредитного договору були видані наступні кредитні картки:
- НОМЕР_4 від 01.12.2010 терміном дії до 10/14, тип «Картка Універсальна»;
-НОМЕР_6 від 19.02.2014 терміном дії до 11/17, тип «Картка Універсальна mini»;
-НОМЕР_7 від 02.10.2014 терміном дії до 02/18, тип «Картка Універсальна»;
-НОМЕР_8 від 28.02.2018 терміном дії до 12/21, тип «Картка Універсальна»;
-НОМЕР_2 від 02.08.2021 терміном дії до 08/25, тип «Картка Універсальна»;
-НОМЕР_9 від 05.04.2022 терміном дії до 01/26, тип «Картка Універсальна».
На підтвердження факту заборгованості за кредитним договором від 01.12.2010, Банком надано розрахунки заборгованості, що охоплюють період з 01.12.2010 по 17.07.2023.
Окрім цього, Банком надано виписку за кредитним договором за період з 01.12.2010 по 20.07.2023 згідно з якої відображені деталі операцій по картковим рахункам ОСОБА_1 .
Відповідно до наданих Позивачем за первісним позовом розрахунків, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» складає 54635,62грн., що складається зі заборгованості за тілом кредиту в розмірі 45774,95грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 8860,67грн.
Допитана в якості свідка Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 пояснила, що 02.04.2022, під час окупації міста Херсона, вона побачила на телефоні повідомлення про зняття грошей з кредитної картки за інформаційні послуги, які вона не здійснювала. ОСОБА_1 намагалась зателефонувати на гарячу лінію Банку, але їй ніхто не відповідав. Зрештою, їй вдалось зв`язатись з представником Банку, вона розповіла про свою проблему на що їй повідомили, що це шахрайські дії, Банк зафіксував даний факт, а ОСОБА_1 необхідно звернутись до поліції, що вона зробила на наступний день. 04.04.2022 вона пішла в Банк та отримала нові картки. Згодом, їй почали телефонувати представники Банку та повідомили про необхідність сплати відсотків за кредит, який вона фактично не отримувала. У подальшому, від прокурора вона отримала витяг з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне правопорушення за фактом викрадення в неї грошових коштів. ОСОБА_1 зазначає, що жодних дій з картками вона не здійснювала, персональні дані нікому не повідомляла, вона користується телефоном марки «Redmi», телефону марки «Huawei» у неї ніколи не було. Щодо своєї розмови з представником Банку (02.04.2022) з приводу оформлення грошових коштів через застосунок «Дія» пояснила наступне. У березні 2022 року вона дізналась від колег по роботі про можливість оформлення грошової допомогу через застосунок «Дія» на виплату 6500грн. ОСОБА_1 завантажила цей застосунок через «PlayMarket», зайшла в нього, оформила відповідну заявку, при цьому номер картки та CVV-код вона не вводила. Пам`ятає, що вводила номер картки Є-підтримка. Виплату по вказаній програмі вона не отримала, оскільки їй було відмовлено через пропуск строку оформлення заяви. Зазначене повідомлення їй надійшло до 31.03.2022. 
Відповідно до витягу з ЄРДР кримінального провадження №12022231040000240 від 03.04.2022 вбачається, що Херсонським РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вчиненого за наступних обставин: 02.04.2022 з банківських карток ОСОБА_1 , відкритих в ПриватБанку, невідомі особи здійснили таємне викрадення грошових коштів, а саме з універсальної картки 44999грн., із картки для виплат 2635грн.
Витягом з комплексу «Логи входів до Приват24» зафіксовано те, що 02.04.2024 до системи «Приват24» ОСОБА_1 здійснювався вхід з різних мобільних пристроїв (Redmi / Huawei), але з правильним введенням паролю та підтвердженням входу на фінансовому телефоні ОСОБА_1 .
Витягом з комплексу «Адмінка PanLike» зафіксовано правильне введення коду інтернет-платежу - «3-D Secure Authentication» та правильне введення «CVV-коду» при здійсненні операцій з картки НОМЕР_10, зокрема:
-02.04.2022 о 17:38:32 на суму 29999грн.,
-02.04.2022 о 17:39:41 на суму 13500грн.,
-02.04.2022 о 17:41:16 на суму 1500грн.
Відповідно до довідки ПрАТ «ВФ Україна» за №GD-25-09392/KI від 31.07.2025 надана інформація про з`єднання абонента НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , зокрема вихідний виклик на номер 3700 (номер підтримки АТ КБ «Приватбанк»), що здійснювався о 20:18:23.
Згідно зі проведеної АТ КБ «Приватбанк» службової перевірки від 02.04.2025 ZAKL-2025/1-6956743 встановлено, що всі транзакції по картці НОМЕР_2 виданої на ім`я клієнта ОСОБА_1 за 02.04.2025 проведені через сторонній інтернет ресурс шляхом ручного введення номера карти, терміну дії та CVC-коду карти з підтвердженням пароля 3D-Secure.

ІV. Оцінка Суду.
1.Щодо вимог за первісним позовом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Наявність цивільно-правових відносин між Банком та ОСОБА_1 за кредитним Договором без № від 01.12.2010, картки «Універсальна» з якої здійснювались спірні транзакції за 02.04.2022 сторонами не оспорюється.
Вимоги Банку обґрунтовуються тим, що проведені фінансові операції були акцептовані ОСОБА_1 шляхом введення номеру картки, CVV-коду та коду для інтернет-платежів 3-D Secure. Відповідно, на думку Банку Відповідачка сама здійснила вхід або допустила розголошення паролю до Системи Приват24, що дало змогу ініціювати вказані операції.
Суд не погоджується з цим з огляду на наступне.
З виписки за кредитним Договором та комплексу «Адмінка PanLike» вбачається, що 02.04.2022 з картки «Універсальна» № НОМЕР_2 здійснені фінансові операції «Розваги: Ypay, Kyiv», а саме: 17:38:32 на суму 29999грн.; 17:39:41 на суму 13500грн.; 17:41:16 на суму 1500грн.
Того ж дня, о 20:18:23, ОСОБА_1 зателефонувала на номер підтримки Банку 3700 та повідомила про наявність транзакцій по кредитній картці, які вона не здійснювала.
03.04.2022, тобто на наступний день, відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом викрадення з кредитної картки ОСОБА_1 грошових коштів внесені до ЄРДР (кримінальне провадження №12022231040000240 від 03.04.2022) та розпочате досудове розслідування.
Невідкладне звернення Відповідачки до Банку та правоохоронних органів по факту крадіжки кредитних коштів, очевидно підозрілий характер проведених транзакцій, на переконання суду свідчать про відсутність у ОСОБА_1 дійсного волевиявлення на здійснення вказаних фінансових операцій.
Суд відхиляє доводи представника Позивача про те, що здійснені транзакції були здійснені з вини ОСОБА_1 , а саме розголошенням останньою своїх персональних відомостей (про що свідчить акцептування ОСОБА_1 транзакцій) або ж у зв`язку з використанням стороннього «фейкового» застосунку «Дія» з огляду на наступне.
Відповідно до ст.29 Закону України «Про платіжні послуги», надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, що укладається між надавачем платіжних послуг та користувачем відповідно до вимог законодавства, на узгоджених сторонами умовах.
Згідно зі ст.66 Закону банки та небанківські надавачі платіжних послуг зобов`язані затвердити та дотримуватися внутрішніх правил щодо ефективного зниження та контролю за операційними ризиками, кіберризиками та ризиками безпеки, пов`язаними з наданням платіжних послуг (виконанням платіжних операцій).
Згідно зі ст.68 Закону електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.
Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів.
Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: 1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; 2) ініціювання дистанційної платіжної операції; 3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).
Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.
Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.
Відповідно до положень п.146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №164, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Наведені вище нормативні положення вказують на те, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.
Тобто, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №176/1445/22.
АТ КБ "Приватбанк" не надало належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального даних або іншої інформації, яка дала змогу отримати несанкціонований доступ до її кабінету в "Приват24" та ініціювати платіжні операції.
При цьому, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №753/12781/23.
Згідно приписів ч.1 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд звертає увагу на те, що будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 самостійно розголосила ПІН-код чи іншу конфіденційну інформацію, необхідну для проведення банківських операцій із кредитною карткою, а тим більше будь-яким чином сприяла третім особам у використанні ними такої інформації, у матеріалах справи відсутні.
Доводи про використання підробленого застосунку «Дія», через який стався витік конфіденційної інформації, є лише припущеннями, які не підтверджені жодним доказом. ОСОБА_1 , будучи допитаною в якості свідка пояснила, що застосунок був завантажений через офіційну платформу «PlayMarket», жодних персональних даних такі як номер картки, пін код чи CVV-код вона не вводила при оформленні заявки на отримання грошової допомоги у розмірі 6500грн.
Враховуючи наведені обставини суд вважає, що списання грошових коштів з кредитного рахунку ОСОБА_1 відбулось не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальність за такі операції.
Відповідно до позовних вимог, заборгованість ОСОБА_1 перед Банком складає тіло кредиту та прострочені відсотки.
З виписки за Договором від 01.12.2010 вбачається, що прострочені відсотки нараховані на грошові кошти, які ОСОБА_1 не використовувала.
У зв`язку з вищевикладеним, підстави для задоволення первісного позову - відсутні, оскільки Банком не доведено наявність обставин, які безспірно доводять, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла переданню, незаконному використанню конфіденційної інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції.

2.Щодо вимог за зустрічним позовом.
Відповідно до положень статті 1071 ЦК України, Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Згідно зі ч.1 ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
З виписки за Договором від 01.12.2010 вбачається, що після здійснення транзакцій на загальну суму 44999грн., Банком нараховувались та примусово списувались відсотки за користування зазначеною сумою кредитних коштів.
Так, у період з 02.04.2022 по 06.12.2022 Банком у рахунок погашення кредитного зобов`язання списано загалом 5928,43грн. власних коштів ОСОБА_1 .
Як було встановлено вище, обов`язку сплачувати відсотки нараховані за викрадені кредитні грошові кошти у ОСОБА_1 не було, відповідно списання Банком у примусовому порядку 5928,43грн. є безпідставним.
Відтак, позовні вимоги зустрічної позовної заяви у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.27 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з правової позиції викладеної у п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує спричинення їй моральної шкоди, через не забезпечення Банком належного захисту її рахунків від протиправних посягань третіх осіб, що спричинили їй значних моральних страждань, призвели до вимушених дій термінового відкриття рахунку в іншому банку, звернення для захисту до правоохоронних органів, безпідставного списання належних їй грошових коштів.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіянням шкоди.
Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач має довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову.
Саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті, чи інші дії або бездіяльність.
Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.
Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи, що Позивачкою не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральної шкоди, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Позивачки щодо стягнення заявленої нею суми у відшкодування моральної шкоди з Відповідача, а відтак, у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.
Оскільки Позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову відповідно до Закону України " Про захист прав споживачів" з Відповідача на користь держави слід стягнути 110,12 грн. (1211,20 х 5928,43 : 65208,43) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст.11, 14, 16, 27, 526, 626, 628, 634, 638, 1054, 1055, 1071, 1073 ЦК України, 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:
У задоволенні первісного позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до     ОСОБА_1  про стягнення заборгованості відмовити повністю.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно списаних коштів, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) на користь     ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) безпідставно списані грошові кошти у сумі 5928,43грн.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) на користь держави судовий збір у розмірі 110,12грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 07.04.2026.

Суддя	Д. О. Гонтар