ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2409/25  Номер провадження 22-ц/814/1356/26	Головуючий у 1-й інстанції ФАДЄЄВА С. О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,
за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Гусача Сергія Юрійовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з неї як колишньої дружини на його користь 221960 грн. компенсації половини вартості спільного майна подружжя - автомобіля «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску та понесені судові витрати у розмірі 24719,60 грн., з яких: 2219,60 грн. судовий збір, 2500 грн. оплата експерту по визначенню вартості автомобіля та 20000 грн. витрати на правову допомогу.
Вказував, що вони перебували в шлюбі з 21.06.2022 по 09.04.2024, під час якого за спільні кошти придбали спірний легковий автомобіль, який за домовленістю між ними був 11.04.2023 зареєстрований на ім`я відповідача. 
Під час розгляду справи про розірвання шлюбу автомобіль залишався у фактичному користуванні дружини, проте 07.02.2024 вона без його згоди перереєструвала транспортний засіб на нового власника. 
Отримані нею кошти за відчуження автомобіля не були використані в інтересах сім`ї, оскільки на той час фактичні шлюбні відносини між ними були припинені, спільного бюджету вони не мали та проживали окремо один від одного. 
Оскільки ОСОБА_1 відчужила спільне сумісне майно подружжя без його згоди, вона повинна виплатити грошову компенсації належної йому частки, виходячи з дійсної вартості транспортного засобу на момент розгляду справи.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 листопада 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя компенсацію вартості частини автомобіля «Skoda superb», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, у розмірі 221960 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2219,60 грн. сплаченого судового збору та 2500 грн. витрат на проведення експертизи.
Задоволення позову обґрунтовано доведеністю факту придбання автомобіля подружжям під час шлюбу та не спростування відповідачем принципу спільності подружнього майна, при поділі якого частки подружжя є рівними. 

Не погодившись з рішення суду, адвокат Гусач С.Ю., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову як необґрунтованого. 
Вказує, що суд не дав оцінки доказам походження коштів, за які був придбаний автомобіль, а саме за кошти матері відповідача. 
Посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин справи та невірну оцінку наданих стороною відповідача доказів, стверджує про помилковість висновку суду щодо належності спірного автомобіля до об`єкта права спільної сумісної власності подружжя, з огляду на придбання останнього виключно за рахунок отриманих матір`ю відповідача коштів в якості виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.06.2022, який було розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.03.2024, що набрало законної сили 09.04.2024.
Під час перебування в шлюбі, 11.04.2023 було придбано автомобіль «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, який зареєстровано на ОСОБА_1 .
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та відомостей з РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях, автомобіль «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, 07.02.2024 був перереєстрований на ОСОБА_3 на підставі електронного договору купівлі-продажу від 05.02.2024 № 3245/2024/4299259, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 засобами електронного порталу «Дія».
Відповідно до висновку експерта № 35 від 20.03.2025 вартість автомобіля Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , на час проведення оцінки складає 443920 грн. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку про доведеність набуття спірного транспортного засобу під час шлюбу та не спростування в ході розгляду справи стороною відповідача презумпції спільності майна, встановивши при цьому, що автомобіль як об`єкт спільної сумісної власності подружжя був відчужений дружиною без згоди позивача, а кошти не були використані в інтересах сім`ї.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Частиною 1 ст. 70 СК України також закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
В ході розгляду справи сторонами не заперечувався факт придбання спірного автомобіля під час шлюбу та його реєстрація на дружину – ОСОБА_1 .
Спростовуючи презумпцію спільності майна, придбаного подружжям в шлюбі, відповідач ОСОБА_1 вказувала, що своїх коштів у них як подружжя не було, її чоловік фактично не був працевлаштований, тому достатніх для придбання автомобіля коштів вони не мали, а останній був приданий за рахунок коштів її матері – ОСОБА_3 , яка як дружина загиблого ОСОБА_4 почала їх отримувати в порядку виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Стверджувала, шо окрім того мати позичила її чоловіку 5000 доларів, які останній не міг повернути, в зв`язку з чим було прийнято рішення перереєструвати авто на матір.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як зазначалося вище, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). 
Тобто положеннями вказаної правової норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
При цьому, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя, який може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, згідно наданих відповідачем доказів вбачається, що її батько - ОСОБА_4 помер внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а мати ОСОБА_1 – ОСОБА_3 протягом 2022 - 2024 років мала дохід, у тому числі у березні 2023 отримала дохід від ІНФОРМАЦІЯ_1 та СПТ у розмірі 3300000 грн. та надалі по березень 2024 включно отримувала по 300000 грн. щомісячно. 
Разом з цим, сторона позивача стверджувала, що автомобіль був придбаний в інтересах сім`ї подружжям за рахунок власних грошових накопичень. 
Відхиляючи доводи відповідача та визнаючи спірне рухоме майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів надання чи дарування матір`ю ОСОБА_4 коштів доньці чи її сім`ї на придбання машини або для особистого придбання його донькою з реєстрацією на її ім`я, як і доказів надання в позику позивачу 5000 доларів США для вирішення питання з ВЛК.
Вказані обставини є лише версією сторони відповідача на спростування презумпції спільності придбаного в шлюбі рухомого майна. 
З вказаними висновками погоджується колегія суддів з огляду на те, що дійсно матеріали справи не місять належних та допустимих доказів, що спірний автомобіль був придбаний за рахунок наданих матір`ю відповідача коштів, які вона отримала як дружина загиблого в ході бойових дій чоловіка.
Так, доведеним є факт, що дійсно остання отримала передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошові кошти, разом з цим достатніх та беззаперечних доказів того, що саме за рахунок цих коштів і був придбаний автомобіль матеріали справи не містять. 
Крім того, як підтвердила сторона відповідача, за рахунок цих коштів ОСОБА_3 придбала нову двокімнатну квартиру в м. Кременчуці, яку оформила на своє ім`я та надала для проживання сім`ї своєї доньки. 
Також заслуговує на увагу той факт, що відповідач відчужила спірний автомобіль шляхом укладання на платформі застосунку «Дія» договору купівлі-продажу зі своєї матір`ю ОСОБА_3 тоді, коли в суді розглядався позов про розлучення між нею та позивачем, визначивши вартість транспортного засобу в 50000 грн. 
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22). У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (п.30). 
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами та гарантують справедливу сатисфакцію особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
В даному випадку судом вірно встановлено, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем без згоди іншого подружжя і не в інтересах сім`ї, з огляду на те, що на той час сторони вже не проживали спільно однією сім`єю, не вели спільного господарства та не мали єдиного бюджету, як це було встановлено в ході розгляду справи про розірвання шлюбу та знайшло своє відображення в рішенні Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.03.2024. 
Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог, у зв`язку з чим стягнув з відповідача на користь позивача в порядку грошової компенсації вартість належної йому частини автомобіля. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не містять посилань на обставини з якими процесуальне законодавство пов`язує скасування чи зміну судового рішення.
Фактично доводи апеляційної скарги дублюють текст відзиву на позовну заяву, з викладенням аналогічних обставин неможливості придбання спірного рухомого майна подружжям за їх власні кошти та придбання останнього виключно за кошти третьої особи.
Відхиляючи вказані доводи колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом в ході розгляду справи не було спростовано презумпцію спільності майна, придбаного подружжям під час шлюбу, що виключає віднесення автомобіля до об`єкту приватної власності третьої особи – ОСОБА_3 , яка, крім іншогоз відповідним позовом до суду не зверталась та не заявляла вимоги про визнання вказаного транспортного о засобу своєю особистою власністю. 
Твердження апелянта про відсутність матеріальної можливості у позивача придбати автомобіль без фінансової допомоги зі сторони третьої особи, за відсутності належних та допустимих доказів його придбання дійсно за рахунок коштів таких третіх осіб, не може розглядатись як достатня правова підстава спростування презумпції спільності придбаного в шлюбі майна. 
За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Гусача Сергія Юрійовича залишити без задоволення.
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.
Повний текст постанови суду виготовлено 29 квітня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин