ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №317/6005/25 Головуючий в 1 інст. Ачкасов О.М.
Провадження №33/807/629/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 29 листопада 2025 р. о 8 год. 40 хв., ОСОБА_1 по вул. Миру (Урицького), 158, в смт. Балабине, Запорізького району, Запорізької області, керував транспортним засобом ВАЗ 21051, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння покриву шкіри обличчя, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився на бодікамеру 21, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив про невідповідність висновків судді обставинам справи, а також про порушення судом норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що посилання суду в мотивувальній частинні постанови на те, що він в судовому засіданні вину визнав, клопотань не заявляв не відповідає дійсності, оскільки ним було скеровано до суду клопотання про закриття провадження в справі, яке було доставлено до суду своєчасно, що свідчить про неповноту дослідження судом доказів.
Наголосив, що ігнорування поданого ним клопотання та неправдиве твердження про «визнання вини» позбавило його права на справедливий розгляд справи. Крім того, зазначене твердження суду про визнання його вини не відповідає дійсності та спростовується змістом поданого клопотання, в якому він заперечував проти складеного відносно нього протоколу. Суд, в свою чергу викривив його позицію, позбавивши права на захист.
Звертає увагу, що протокол серії ЕПР1 № 526794, складений відносно громадянина ОСОБА_2 . Однак згідно з паспортом, його прізвище — ОСОБА_1 . Протокол, складений на ОСОБА_2 , при цьому транспортний засіб, як зазначено в протоколі належить ОСОБА_1 . Внаслідок чого постановою суду від 9 грудня 2025 року по справі № 317/6005/25 справу відносно ОСОБА_2 було повернуто до Відділу поліції для належного оформлення, саме з підстав невідповідності прізвища в протоколі.
Вказує, що при ознайомленні з матеріалами судової справи ним було виявлено, що в матеріалах справи містяться направлення на медичний огляд та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проте зазначені документи йому не видавалися, що підтверджується відеофіксацією події. При цьому, підпис в акті огляду йому не належить, що робить акт, як основний доказ стану сп`яніння або відмови, недопустимим доказом.
Разом із цим, і направлення, і акт вже складені на правильне прізвище ОСОБА_3 , що піддає під сумнів, як поліцейський, який при складанні протоколу на місці помилився при написанні прізвища, що зафіксовано в протоколі, одночасно заповнює направлення і акт з правильним прізвищем. З даного виходить, що і направлення і акт були складені поліцейськими безпосередньо перед направленням справи до суду, без його участі, що є грубим порушенням Порядку № 1103. 
Отже, жодного направлення до лікарні йому не пропонувалося, не зачитувалося та не вручалося, що свідчить про сумнівність складеного протоколу, та недотримання поліцейськими процесуальних норм при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, що є беззаперечним доказом порушення процедури огляду, а тому відповідно до положень ч. 5 ст. 266 КУпАП, такий огляд вважається недійсним. Разом із цим, працівники поліції обмежилися лише формальною пропозицією пройти огляд, не роз`яснивши йому суть правопорушення та правові наслідки відмови від проходження огляду, не відсторонили його від керування, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.
Зауважив, що крім розбіжностей в анкетних даних, матеріали справи містять суперечливі відомості щодо його фізичного стану, оскільки суд в оскаржуваній постанові вказав про ознаку «порушення координації рухів», тоді як в акті огляду та направленні зазначено «тремтіння пальців рук». Ознака «почервоніння обличчя» пов`язана з професійною діяльністю — роботою зі зварювальним апаратом. 
Зазначив, що суд в оскаржуваному рішенні вказав, що він керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння та усвідомлював протиправність своїх дій, проте наведене є лише безпідставними та суб`єктивними припущеннями, які не ґрунтуються на доказах, оскільки факт його перебування у стані сп`яніння не встановлений жодним належним доказом, а сама по собі відмова від огляду, яка була зумовлена порушеннями з боку працівників поліції, не є доказом перебування у стані сп`яніння.
Вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень, встановивши стан сп`яніння за відсутності медичного висновку. 
Додав, що проживає у селищі Балабине Запорізького району Запорізької області, яке знаходиться лише за 10 км від лінії бойових дій. В умовах постійних обстрілів та нестабільної безпекової ситуації наявність власного автомобіля та права на керування ним, є єдиним засобом для екстреної його евакуації, так і евакуації його родини в разі загострення ситуації.
З огляду на наведені обставини, просить скасувати постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 лютого 2026 року, провадження в справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Розглянути справу за його відсутністю, з урахуванням позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс-повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), означення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 526794 від 29 листопада 2025 року підтверджується:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння:почервоніння покриву шкіри, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від вказаного огляду ОСОБА_1 відмовився, що засвідчив власним підписом (а.с. 3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 листопада 2026 року до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 4);
- відеозаписом події (а.с. 7).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Під час апеляційного розгляду справи був досліджений відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, яким зафіксовано рух транспортного ВАЗ 21051, номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 , його зупинка за порушення п. 8.5.1 ПДР України. Слідує перевірка документів водія та складання постанови за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП в ході якої, поліцейський встановив та оголосив виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Зафіксовано пропозицію водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. На запропоновані огляди ОСОБА_1 надає відмову. Оголошення поліцейським про складання протоколу за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України – за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. ОСОБА_1 вказує, що йому все зрозуміло. Слідує складання протоколу, ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом складеного протоколу, його підписання водієм.
На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».
Доводи апелянта про те, що судом проігноровано подане ним клопотання про закриття провадження в справі та неправдиве твердження про «визнання вини», що позбавило його права на справедливий розгляд справи до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.
Так, матеріали справи засвідчують, що розгляд справи був призначений в Запорізькому районному судді Запорізької області 12 лютого 2026 року на 8 годину 50 хв. З письмовим клопотанням про закриття провадження в справі, ОСОБА_1 звернувся через канцелярію місцевого суду о 9 год. 31 хв., тобто після початку судового засідання, а тому вищевказане клопотання не було враховано судом під час розгляду справи.
На посилання апелянта про неправильне зазначення працівниками поліції в протоколі його прізвища слід зазначити, що помилка у прізвищі особи водія є суто технічною. Зазначений факт підтверджується рапортом поліцейського СРПП ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції О.Мартиненка, наданим на виконання постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 9 грудня 2025 року
На аргументи апелянта щодо не вручення йому направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на визначення стану сп`яніння слід зазначити, що законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду, однак  ОСОБА_1 відмовився від огляду.
Доводи апеляційної скарги щодо не вручення працівниками поліції ОСОБА_1 копію акту огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не спростовують факту вчинення ним правопорушення та не є тією обставиною, яка впливає на кваліфікацію його дій.
Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості  ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 лютого 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 317/6005/25