Справа № 298/254/26
Номер провадження 1-кп/298/23/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої – судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ),
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Великий Березний матеріали кримінального провадження № 12026071070000018, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , словака, громадянина Словацької Республіки, уродженця м. Прешов, Словацької Республіки, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, працюючого в охоронній фірмі, із вищою освітою, одруженого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, особи з інвалідністю (45% працездатності), раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Словацької Республіки, діючи умисно, без передбачених законодавством України підстав та дозволу, обов`язковість отримання якого передбачена Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, перевозив холодну зброю – ніж марки «Glock mod. 78», який є холодною зброєю колючо-ріжучої дії. 
Так, ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у лютому 2026 року отримав у подарунок від невстановленого громадянина Словацької Республіки ніж марки «Glock mod. 78», який у подальшому зберігав за місцем свого проживання в Словацькій Республіці.
Надалі, 02 березня 2026 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), перебуваючи за кермом транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», моделі «V-klasse», із номерним знаком словацької реєстрації НОМЕР_1 , під час виїзду з території України через пункт пропуску «Малий Березний» (Закарпатська область, Ужгородський район, с. Малий Березний, вул. Ублянська, 50), незаконно перевозив холодну зброю – ніж марки «Glock mod. 78», що є бойовою (військовою) зброєю та відноситься до категорії холодної зброї колюче-ріжучої дії, який зберігав у кишені передніх дверцят водія автомобіля. Зазначений предмет він переміщував через державний кордон України без передбаченого на те законом дозволу до моменту його виявлення працівниками Державної прикордонної служби під час поверхневої перевірки. У подальшому під час огляду місця події працівниками поліції вказаний ніж марки «Glock mod.78» було вилучено.
Згідно з висновком експерта № CE-19/107-26/2293-X3 від 05.03.2026 наданий на дослідження ніж марки «Glock mod.78» є бойовою (військовою) зброєю та відноситься до зброї категорії колюче-ріжучої дії. Досліджуваний ніж марки «Glock mod.78» виготовлений промисловим способом.
Своїми діями ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 263 КК України, яке полягає в носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу. 
До початку підготовчого судового засідання 20 травня 2026 року між начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026071070000018, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 3 березня 2026 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) у присутності захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_6 , та перекладача ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала угоду про визнання винуватості, укладену 20.05.2026 між начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) у присутності захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_6 , та перекладача ОСОБА_7 , підтвердила в суді, що обвинувачений ОСОБА_10 ( ОСОБА_8 ) беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного в угоді покарання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому обумовлену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому роз`яснено судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_6 , в підготовчому судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, зазначивши, що така укладена добровільно, просив угоду затвердити та призначити ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості. 
Так, відповідно до ст. 468 КПК України передбачено можливість у кримінальному провадженні укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. 
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди. 
На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. 
Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення в розумінні положень ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином. 
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України вірна, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Зі змісту угоди вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, обвинувачений беззастережно у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненому діянні. 
Також сторонами визначено узгоджене ними покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст обвинуваченому яких роз`яснено. 
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених в
ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
Вина обвинуваченого доведена та його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України, а саме – як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено. 
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. 
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Відповідно до частини другої статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відтак процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні у розмірі 1 782, 80 грн. за проведення судової експертизи, що підтверджено довідкою про витрати на проведення судової експертизи від 05.03.2026 за № СЕ-19/107-26/2296-ХЗ у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026071070000018, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 314, 368 – 370, 371, 374, 376, 473 – 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 травня 2026 року між начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026071070000018, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 березня 2026 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) у присутності захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_6 , та перекладача ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом. 
Стягнути з ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи в сумі 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 коп. в дохід держави. 
Речовий доказ по справі – предмет, зовні схожий на ніж, який упакований у спецпакет №2155144, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, після вступу вироку в законну силу – знищити.
Речові докази по справі – транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі
«V-Кlasse» із номерним знаком словацької реєстрації НОМЕР_1 , який належить OBS Presov, spol. s.r.o., та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , передані ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), повернути власнику. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.
Після проголошення вироку перекладачу роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) зміст резолютивної частини судового рішення. 
Копію вироку, після його перекладу на мову, якою володіє обвинувачений, негайно вручити ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ).

Головуюча ОСОБА_1