Справа № 462/6466/25 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А. І 
Провадження № 22-ц/811/3924/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 червня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» – Мосійчук А.І. на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.04.2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1388-9026, згідно умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 5 200,00 грн.; строк кредитування – 365 днів; базовий період – 30 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; промо-ставка – 0,01 % в день; знижена % ставка – 1,45 % в день; стандартна % ставка – 1,45 % в день. Додатковою угодою_№1 від 03.05.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1388-9026 від 30.04.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 600,00 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до Додаткової угоди № 1, однак відповідач отримані в кредит кошти не повернув, не сплатив проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 45 787 грн 52 коп, з яких прострочена заборгованість за кредитом – 7 787 грн 52 коп, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 38 179 грн 44 коп. Разом з тим було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 7 769 грн 58 коп за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 38 197 грн 38 коп.
Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1388-9026 від 30.04.2024 року не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме прострочена заборгованість за кредитом – 7787 грн 52 коп. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 30 409 грн 00 коп.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1388-9026 від 30.04.2024 року у розмірі 15 587 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн 52 коп, з яких: 7 787 грн 52 коп – сума заборгованості за кредитом; 7 800 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 34 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду оскаржила представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» – Мосійчук А.І., в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Апелянт стверджує, що відповідно до умов договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на умовах визначених договором, проценти за користування кредитними коштами нараховувати згідно з п.4.10 та п.10.1 договору в межах строку дії договору (п.4.13). Звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту на підставі статті 625 ЦК України, а також пені, штрафу або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору, а нарахована комісія передбачена як плата за видачу кредиту є одноразовою. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладення договору. Зазначене право також було передбачене п.6.9 кредитного договору, проте ОСОБА_1 таким правом, як споживач, не скористалася та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах. Вважає, що кредитодавцем дотримано вимоги закону, зокрема, ст.ст.1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом, відтак, він має законне право на нарахування процентів згідно п. 4.10 та 10.1 кредитного договору протягом строку договору, що визначений в п.4.13 кредитного договору. Вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов до помилкового висновку про те, що умови користування кредитом є несправедливими і не відповідають вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, оскільки штрафні санкції відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором не нараховувалось, а проценти нараховувалися у відповідності до умов договору.
З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. 
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за процентами є неспівмірною із сумою заборгованості за основним боргом, а тому з урахуванням висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року (справа №902/417/18), враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності, дійшов висновку про зменшення розміру процентів до розміру заборгованості за тілом кредиту. 
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 30.04.2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1388-9026. 
Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем С1240) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.3.1, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору в розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з п.2.2 договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника, шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до умов кредитного договору (п.4.1), розмір кредиту становить 5200 грн., дата надання/видачі кредиту – 30.04.2024 року.
Згідно з п.4.7 кредитного договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту; тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована.
Пунктом 4.13 кредитного договору визначено, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику, – 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення (виплати) кредиту – 24.04.2025 року; строк дії договору є рівним строку кредитування.
Пунктом 4.4 кредитного договору визначено, що базовий період складає 30 (тридцять) календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору.
Згідно з п.4.9 кредитного договору, сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду.
Пунктом 4.10 договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процентна ставка 1,45 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою ставкою).
Згідно з п.п.4.14, 4.15 договору, реальна процентна ставка на дату укладення договору складає 12844.59 %, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 33501 грн 00 коп та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом.
Відповідно до п.5.1 договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п. 4.13. цього договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця.
У п.12.1 зазначено, що цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.
Пунктом 12.4.1 договору передбачено, що позичальник підтверджує, що доукладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України зокрема ч.ч. 2, 5 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та ст.ст 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснив перерахування коштів ОСОБА_1 30.04.2024 року у розмірі 5200 грн 00 коп, відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується листом про перерахування суми кредиту №1388-9026 від 30.04.2024 року.
03.05.2024 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії № 1388-9026 від 30.04.2024 року, відповідно до якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 600 грн 00 коп. На виконання умов Договору про відкриття кредитної лінії № 1388-9026 від 30.04.2024 року та додаткових угод відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 7 800 грн 00 коп. шляхом перерахунку на її банківський рахунок за допомогою системи LIQPAY, що підтверджується довідкою від ТзОВ «Укр Кредит Фінанс».
Пунктом 8.5. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту (якщо п.4.7 договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитомдо настання дати повернення кредиту, що встановлена п.4.13 цього договору.
Разом з договором про відкриття кредитної лінії №1388-9026 від 30.04.2024 року ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначено, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 14.07.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 45 966,96 грн, з яких: простроченої заборгованості за кредитом – 7 787,52 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 38 179,44 грн.
Окрім цього, відповідачем було сплачено 802 грн 62 коп. згідно розрахунку заборгованості від 14.07.2025 року.
Разом з тим, кредитодавцем ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Орабович Х.О.Ю. Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами нарахованими процентами у загальній сумі 7 769 грн 58 коп. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 38 197 грн 38 коп., відтак просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме прострочену заборгованість за кредитом – 7 787 грн 52 коп. та прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 30 409 грн 00 коп.
Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідач отримала кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору їх не повернула, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, зменшуючи розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 7800 грн 00 коп, суд першої інстанції дійшов висновку, що нараховані позивачем проценти (30 409 грн 86 коп) значно перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту (7787 грн 52 коп) і не відповідають засадам справедливості, добросовісності й розумності, що не узгоджується із приписами Закону України «Про захист прав споживачів».
Проте, такі висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального права, враховуючи наступне.
Встановивши, що сума нарахованих процентів у чотири рази перевищує тіло кредиту, що є очевидно не пропорційним, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, суд першої інстанції застосував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі №903/602/24 дійшла висновку про необхідність конкретизувати правовий висновок, викладений в постанові від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19), та зазначити, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
Отже, суд першої інстанції, зменшуючи суму стягнутих з відповідача процентів, послався на постанову Верховного Суду не у подібних правовідносинах, крім того, залишив поза увагою, що відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023 року, передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року.
Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України, закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Враховуючи, що Законом України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023 року, а кредитний договір між сторонами укладено 30.04.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у розмірі 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір №1388-9026 про відкриття кредитної лінії був укладений між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 30.04.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».
Частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою стаття 8 доповнена згідно із Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, вказана норма набрала чинності 24.12.2023 року, тобто була чинною станом на момент укладення договору про споживчий кредит з відповідачкою.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, умови укладеного між сторонами договору (п.4.10), якими передбачено встановлення денної процентної ставки – 1,491%, знижена – 1,2%, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемними.
З урахуванням викладеного, заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором необхідно розраховувати, виходячи із встановленої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки – 1%, за період з 30.04.2024 року по 29.04.2025 року, яка, з огляду на строк дії договору, становить 28 424,45 грн. (7 787,52 *1%*365=28 424,45).
Оскільки кредитодавцем ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Орабович Х.О.Ю. Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 7 769 грн 58 коп., то сума заборгованості за процентами становить 20 654 грн 87 коп. 
Отже, розмір заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1388/9026 від 30.04.2024 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 28 442 грн 39 коп, з яких: 7 787 грн 52 коп – заборгованість за тілом кредиту та 20 654 грн 87 коп – заборгованість за процентами.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» в частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь 28 442 грн 39 коп, що становить 74,4% позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1802,26 грн. судового збору за подання позову та 2703,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, що пропорційно до задоволених позовних вимог.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» – задовольнити частково.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за нарахованими відсотками та в частині судового збору – змінити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1388-9026 від 30.04.2024 року в розмірі 28 442 грн 39 коп, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 7 787 грн 52 коп; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками – 20 654 грн 87 коп.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 1802 грн 26 коп судового збору за подання позову.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 2703 грн 40 коп судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Постанова складена 11 червня 2026 року.
Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.