Справа № 444/2562/25
Провадження № 2/444/173/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Ясиновський Р. Б.
секретар судового засідання Стець М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В : 
Представник позивача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" Пархоменко Олександр Володимировичсудом в системі "Електронний суд" 11 липня 2025 року одержано позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної події, у сумі 158 764,00 грн і понесені судові витрати у сумі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач АТ "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" посилається на наступне. 
Вказує, що 21.04.2024 о 08 годині 30 хвилин в с. Панчишини Львівського району Львівської області, станція залізничної дороги Добросин – Рава-Руська 51 км, водій ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , на залізничному переїзді не був уважний, під`їжджаючи до залізничного переїзду, а також починаючи рух перед ним, не переконався у відсутності поїзда, внаслідок чого здійснив зіткнення із локомотивом ДПКр-3-005, приписки виробничого структурного підрозділу моторвагонне депо Коломия філії «Приміська пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця», сполученням Коломия–Рава-Руська, під керуванням машиніста ОСОБА_2 , який рухався в напрямку м. Рава-Руська, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. п. 20.2, 20.5, 20.3, 2.3.Б. Правил дорожнього руху України. 21.04.2024 даний факт дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) зафіксований поліцією, яка виїжджала на місце скоєння ДТП, і відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначає, що 31.05.2024 слідчий ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області Басараб Б.В., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №12024141400000204 від 21.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
У постанові слідчий зазначив, що водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження із власної вини, оскільки причиною ДТП є саме його дії.
21.02.2025 працівниками відділу поліції №2 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області складений відносно водія ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, серії ЕПР1 №252656 від 21.02.2025 і протокол направлений до суду для розгляду.
Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 13.03.2025 у справі №444/718/25 (провадження №3/444/493/2025), що набрала законної сили 25.03.2025, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, закрито.
У цій постанові суд вказав, що водій ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пунктів 20.2, 20.5, 20.3, 2.3.Б. ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.
Зазначеними постановами слідчого та суду встановлені обставини скоєння 21.04.2024 ДТП і вина водія ОСОБА_1 у цій ДТП.
За фактом ДТП в Акціонерному товаристві «Українська залізниця» проведено службове розслідування, у ході якого 23.04.2024 комісією спеціалістів за участю представника заводу-виробника ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» зафіксовані пошкодження дизель-поїзда ДПКр-3-005 внаслідок ДТП, про що складений відповідний Акт технічного стану від 23.04.2024, наявний в матеріалах службового розслідування.
Листом №76.1-57/274 від 07.05.2024 з доданням калькуляції витрат завод-виробник ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», який поставив позивачу дизель-поїзди, повідомив, що вартість матеріально-технічних цінностей і робіт по відновленню пошкодженого обладнання та елементів моторного вагону №01 дизель-поїзда ДПКр-3-005 в умовах моторвагонного депо Коломия складає суму 253 764, 00 грн з ПДВ.
Зазначає, що таким чином, загальний розмір завданих внаслідок ДТП збитків позивачу Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» складає суму 253 764,00 грн.
Вказує, що розрахунки між учасниками ДТП не проводились.
З інформації на сайті Моторного транспортного страхового бюро України в Інтернеті позивачу стало відомо про те, що станом на дату скоєння ДТП 21.04.2024 страховий поліс №218445691 на легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 є діючим у страховика ПАТ «НАСК «ОРАНТА». 10.04.2025 позивач направив до Страхової компанії «ОРАНТА» м. Київ заяву №ППК-10/99 від 09.04.2025 з документами про виплату потерпілому АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» суму страхового відшкодування завданих внаслідок ДТП збитків у розмірі 253 764,00 грн відповідно до умов Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №218445691, діючого станом на дату скоєння ДТП 21.04.2024, на легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 .
13.05.2025 за дорученням страхової компанії до моторвагонного депо Коломия приїжджав експерт, який на місці зробив огляд і фотографування пошкодженого в ДТП дизель-поїзда ДПКр-3-005. 10.06.2025 Страхова компанія «ОРАНТА» надала позивачу відповідь №09-02-22/5070 від 10.06.2025 з рішенням щодо виплати потерпілому АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.12.2023 №218445691 часткового страхового відшкодування у сумі 95 000,00 грн.
11.06.2025 страхова компанія згідно з платіжною інструкцією №34958 від 11.06.2025 перерахувала вказану суму позивачу.
Фактичне надходження до позивача 11.06.2025 часткового страхового відшкодування у сумі 95 000,00 грн підтверджено наданою довідкою АТ «Ощадбанк» від 16.06.2025 №77/4-09/249.
Вказує, що згідно із ст. 1194 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Зазначає, що у зв`язку з такими обставинами у даний час виникла необхідність у поданні позовної заяви до Жовківського районного суду Львівської області про стягнення решти завданих внаслідок ДТП 21.04.2024 збитків у сумі 158 764,00 грн (253 764,00– 95 000,00 = 158 764,00 грн) з водія ОСОБА_1 .
Стверджує, що станом на день звернення позивачем до суду із позовом внаслідок адміністративного правопорушення діями відповідача ОСОБА_1 завдано позивачу Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» майнової шкоди у сумі 158 764,00 грн.
Відповідно до п. 33 Статуту Акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 №735 (в редакції постанови КМУ від 27.05.2025 №615), Товариство володіє, користується та розпоряджається належним йому на праві власності майном відповідно до законодавства, цього Статуту та мети своєї діяльності.
Відповідно до п. п. 7.1, 7.2 Положення про філію «Приміська пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 27.11.2023 (протокол засідання №Ц-85/74 Ком.т.), Філія володіє та користується майном, яким наділило її Товариство для досягнення мети діяльності Філії, згідно із законодавством, Статутом Товариства та цим Положенням; майно, яким наділена Філія, належить Товариству на праві власності або закріплене за Товариством на праві господарського відання.
Таким чином, цивільно-правова відповідальність за завдану позивачу майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) повинна бути покладена на відповідача ОСОБА_1 в повному обсязі.
Зазначає, що вищевказані обставини і сума майнової шкоди підтверджені доданими до позовної заяви письмовими доказами: супровідний лист і копія постанови Жовківського районного суду Львівської області від 13.03.2025 у справі №444/718/25, відповідь з поліції, відповідь із слідчого управління з постановою про закриття кримінального провадження від 31.05.2024, матеріали службового розслідування АТ «Укрзалізниця», договір поставки дизель-поїздів, довідка про знаходження дизель-поїзда ДПКр-3-005 на балансі, лист завода-виробника ПАТ «КВБЗ» про вартість по відновленню дизель-поїзда ДПКр-3-005 з калькуляцією, скріншот із сайту МТСБУ в Інтернеті про діючий страховий поліс на транспортний засіб, заява позивача до Страхової компанії «ОРАНТА», відповідь з рішенням страхової компанії про виплату часткового страхового відшкодування, платіжна інструкція про перерахування позивачу страхового відшкодування, довідка АТ «Ощадбанк» про отримання позивачем страхового відшкодування.
Вказує, що у зв`язку з відмовою відповідача добровільно відшкодувати суму майнової шкоди, позивач вимушений для захисту своїх порушених прав звернутися до суду з цією позовною заявою про стягнення в примусовому порядку майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події.
Зважаючи на наведене просить позов задовольнити.

Від представника відповідача Савки Тараса Володимировича в системі "Електронний суд" 13.11.2025 надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що ОСОБА_1 не визнає позовні вимоги АТ «Укрзалізниця» та заперечує проти їх задоволення. Вказує, що обставини викладені в позовній заяві АТ «Укрзалізниця», якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, в повній мірі не підтверджені належними та допустимими доказами, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а відтак не можуть слугувати підставою для задоволення його позовних вимог зважаючи на наступне. Зазначає, що обставини, які встановлені постановою Жовківського районного суду Львівської області від 13.03.2025, та свідчать про вину ОСОБА_1 у настанні ДТП про яку йдеться у позовній заяві АТ «Укрзалізниця» є обов`язковими для суду під час розгляду даної справи, та повторному доказуванню не підлягають, а відтак визнаються відповідачем. Позивач стверджує про те, що внаслідок ДТП йому було завдано матеріальної шкоди на суму 253 764, 00 грн, з яких 95 000 грн було виплачено ПАТ «НАСК«ОРАНТА», а тому з відповідача підлягає стягненню залишок не покритий сумою страхового відшкодування у розмірі 158 764, 00 грн. Але відповідач не погоджується з визначеною позивачем сумою завданого йому матеріального збитку внаслідок вище вказаної ДТП, з огляду на те, що зазначена сума є не підтвердженою, та необґрунтованою на підставі належних та допустимих доказів, та відповідач ставить під сумнів її достовірність. Зазначає, що розрахунки суми матеріального збитку завданого ушкодженням майна – локомотива ДПКр-3-005 грунтуються виключно на підставі внутрішніх документів АТ «Укрзалізниця», зокрема, на підставі Акту технічного стану окремих вузлів, комплектуючих та деталей дизель-поїзда ДПКр-3-005 від 23 квітня 2024 року, що є доволі сумнівним, оскільки позивач є заінтересованою особою, інтерес якої полягає у отриманні якомога більшої суми відшкодування шкоди, а тому сумніви відповідача полягають у тому, чи всі ушкодження описані в зазначеному акті були отримані внаслідок вище вказаної ДТП. Стверджує, що позивачем не долучено будь-якого належного та допустимого доказу, який би підтверджував наявність причинно-наслідкового зв`язку між наявність пошкоджень локомотива, які описані в акті технічного стану окремих вузлів, комплектуючих та деталей дизель-поїзда ДПКр-3-005 від 23 квітня 2024 року, та настанням вище вказаної ДТП. Вказує, що відповідач чи його уповноважена особа, не повідомлялися і не приймали участі в огляді пошкодженого майна. Вказує, що сума матеріального збитку, яка визначена страховою компанією, та сума визначена позивачем суттєво відрізняються. Як вбачається зі змісту позовної заяви єдиним документом на підставі якого позивач намагається обґрунтувати розмір заподіяних матеріальних збитків внаслідок вище вказаної ДТП є лист ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 07.05.2024 № 76.1-57/274 від 07.05.2024, із якого вбачається, що вартість матеріально-технічних цінностей та робіт по відновленню пошкодженого обладнання та елементів моторного вагону № 01 дизель-поїзда ДПКр-3-005 в умовах депо Коломия складає – 253 764, 00 грн. з ПДВ. До вказаного листа як додаток долучено калькуляцію планової ціни робіт по оперативному відновленню обладнання та елементів моторного вагона дизель -поїзда ДПКр-3-005 після ДТП, в умовах «Моторовагонного депо Коломия». Разом з тим, звертає увагу, що вказаний лист не може бути належним доказом вартості матеріального збитку завданого позивачу з огляду на те, що з нього неможливо взагалі встановити, що він стосується саме того локомотива ДПКр-3-005, який зазнав ушкоджень в ДТП, яка мала місце 21.04.2024, як і не можливо встановити, що сума вартості запчастин та ремонтних робіт стосується відновлення локомотива внаслідок зазначеної ДТП. Долучена до даного листа калькуляція планової ціни (саме так зазначено в додатку до листа), свідчить про те, що дана калькуляція є лише приблизною, а не точною сумою вартості відновлювального ремонту, тобто є лише орієнтовною, в свою чергу суд не може приймати рішення на підставі припущень сторін, або доказах, які ґрунтуються на припущеннях. Зазначає, що така калькуляція не містить детальної розшифровки, які ж саме матеріали та комплектуючі будуть ремонтуватися чи замінюватися, а також, які ж детально будуть проведені ремонтні роботи локомотива. Окрім цього долучена калькуляція взагалі містить статті витрат, які не стосуються проведення ремонту ушкодженого локомотива, зокрема, витрати на відрядження 88 387,46 грн., транспортні витрати на доставку 19 215,79 грн. Яким чином, зазначені статті витрат стосуються матеріального збитку завданого позивачу, та чому відповідач має їх відшкодувати в позовній заяві не зазначено. Належним і допустимим доказом вартості матеріального збитку завданого позивачу внаслідок вище вказаної ДТП є висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи. Однак позивачем не надано відповідного висновку разом з позовною заявою, так і не подано у порядку встановленому процесуальним законом відповідного клопотання про призначення судової експертизи.
На виконання п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, відповідач зазначив, що очікує понести судові витрати пов`язані з розглядом даної справи на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000 грн.
На підставі вище викладеного, відповідач просить у задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – відмовити в повному обсязі та здійснити розподіл судових витрат у порядку передбаченому ЦПК України.

Від представник позивача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" Пархоменка Олександра Володимировичасудом в системі "Електронний суд" 18.11.2025 одержано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій із викладеними запереченнями відповідача у відзиві на позовну заяву позивач не погоджується і не визнає їх з наступних підстав. Відповідач не згодний з сумою заявлених позовних вимог і зробленою заводом-виробником ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» калькуляцією по відновленню пошкодженого обладнання та елементів моторного вагону №01 дизель-поїзда ДПКр-3-005. Вказує, що це є правом відповідача, але при цьому необхідно зауважити, що відповідач при наявності у нього сумніву щодо ціни робіт по відновленню також має право подати до суду клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, чого відповідачем не зроблено. У даній справі у позивача немає жодного сумніву щодо ціни робіт по відновленню пошкодженого обладнання та елементів моторного вагону №01 дизель-поїзда ДПКр-3-005. Просить відхилити викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечення через їх необґрунтованість та незаконність.
Представник позивача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" Пархоменко Олександр Володимирович в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовну заяву підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Відповідач у судове засідання не прибув, однак його представник адвокат Савка Тарас Володимирович у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги заперечив у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у поданому відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відпрвлення. Про причини неявки суд не повідомив, заяв не подавав.
На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.
Судом встановлено, що 21.04.2024 о 08 годині 30 хвилин в с. Панчишини Львівського району Львівської області, станція залізничної дороги Добросин – Рава-Руська 51 км, водій ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , на залізничному переїзді не був уважний, під`їжджаючи до залізничного переїзду, а також починаючи рух перед ним, не переконався у відсутності поїзда, внаслідок чого здійснив зіткнення із локомотивом ДПКр-3-005, приписки виробничого структурного підрозділу моторвагонне депо Коломия філії «Приміська пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця», сполученням Коломия–Рава-Руська, під керуванням машиніста ОСОБА_2 , який рухався в напрямку м. Рава-Руська, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. п. 20.2, 20.5, 20.3, 2.3.Б. Правил дорожнього руху України.
Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 13.03.2025 у справі №444/718/25 (провадження №3/444/493/2025), що набрала законної сили 25.03.2025, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, закрито.
У постанові судом встановлено, що водій ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пунктів 20.2, 20.5, 20.3, 2.3.Б. ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Позивач стверджує про те, що внаслідок вище вказаної ДТП йому було завдано матеріальної шкоди на суму 253 764, 00 грн., з яких 95 000 грн було виплачено ПАТ «НАСК«ОРАНТА», а тому з відповідача підлягає стягненню залишок не покритий сумою страхового відшкодування у розмірі 158 764, 00 грн.
Разом з тим суд погоджується із наведеними у поданому відзиві відповідачем доводами,що зазначена позивачем сума у розмірі 158 764, 00 грн не є підтвердженою та обґрунтованою на підставі належних та допустимих доказів, що ставить під сумнів її достовірність.
Суд бередо уваги наведене відповідачем про те, що розрахунки суми матеріального збитку завданого ушкодженням майна – локомотива ДПКр-3-005 грунтуються виключно на підставі внутрішніх документів АТ «Укрзалізниця», зокрема, на підставі Акту технічного стану окремих вузлів, комплектуючих та деталей дизель-поїзда ДПКр-3-005 від 23 квітня 2024 року.
Стороною позивача не долучено належного та допустимого доказу, який би достовірно підтверджував наявність причинно-наслідкового зв`язку між усіма наявними пошкодженнями локомотива, які описані в Акті технічного стану окремих вузлів, комплектуючих та деталей дизель-поїзда ДПКр-3-005 від 23 квітня 2024 року, та настанням ДТП.
Суд враховує, що сторона відповідача не повідомлялася та не приймала участі в огляді пошкодженого майна.
Встановлено, що 13.05.2025 за дорученням страхової команії до моторовагонного депо Коломия приїжджав експерт, який на місці зробив огляд і фотографування пошкодженого дизель-поїзда ДПКр-3-005 від 23 квітня 2024 року.
Відповідно до полісу ОСЦПВ № 218445691 від 15.12.2023 року на підставі якого була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 страховий ліміт за шкоду завдану майну становив 160 000 грн.
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування складеного ПАТ «НАСК«ОРАНТА» вартість відновлювального ремонту без врахування зносу деталей, що замінюється становить 103 866.75 грн., з яких 31 975,72 грн. – вартість ремонтних робіт, та 71 891,03 грн. – вартість матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту.
Від так, сума матеріального збитку, яка визначена страховою компанією, та сума визначена позивачем суттєво відрізняються.
Доказом, на який покликається позивач в обгрунтування заявленої у позові суми відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, є лист ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 07.05.2024 року № 76.1-57/274 від 07.05.2024, з якого вбачається, що вартість матеріально-технічних цінностей та робіт по відновленню пошкодженого обладнання та елементів моторного вагону № 01 дизель-поїзда ДПКр-3-005 в умовах депо Коломия складає 253 764, 00 грн. з ПДВ. Строк дії ціни до 01.07.2024 року. До вказаного листа як додаток долучено калькуляцію планової ціни робіт по оперативному відновленню обладнання та елементів моторного вагона дизель -поїзда ДПКр-3-005 після ДТП, в умовах «Моторовагонного депо Коломия» (арк. спр. 77).
Суд погоджується із зазначеним відповідачем про те, що вказаний лист не може бути визнаний належним доказом вартості матеріального збитку завданого позивачу з огляду на те, що з нього неможливо взагалі встановити, що він стосується саме того локомотива ДПКр-3-005, який зазнав ушкоджень в ДТП, яка мала місце 21.04.2024 року, як і не можливо встановити, що сума вартості запчастин та ремонтних робіт стосується відновлення локомотива внаслідок зазначеної ДТП.
Суд бере до уваги, що долучена до даного листа калькуляція планової ціни свідчить про те, що така калькуляція є лише приблизною, а не точною сумою вартості відновлювального ремонту, тобто є лише орієнтовною. Така калькуляція не містить детальної розшифровки, які ж саме матеріали та комплектуючі будуть ремонтуватися чи замінюватися, а також які ж детально будуть проведені ремонтні роботи локомотива. Окрім цього долучена калькуляція містить витрати, які не стосуються проведення ремонту ушкодженого локомотива, зокрема, витрати на відрядження 88 387,46 грн., транспортні витрати на доставку 19 215,79 грн.
Належним і допустимим доказом вартості матеріального збитку завданого позивачу внаслідок вище вказаної ДТП є висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи, але позивачем не надано відповідного висновку разом з позовною заявою, так і не подано у порядку встановленому процесуальним законом відповідного клопотання про призначення судової експертизи.
Таким чином, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів завданої позивачу матеріальної шкоди внаслідок вище вказаної ДТП у заявленому розмірі, у задоволенні позовних вимог «Укрзалізниця» слід відмовити з огляду на їх недоведеність та необгрунтованість. 
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 916/334/22 зроблено правовий висновок про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.
Таким чином, покликання сторони позивача у відповіді на відзив про те, що саме відповідач повинен був подати до суду клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, чого відповідачем не зроблено, - є безпідставними. 
У постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15-ц зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України).
Так, у постанові ВС від 26 червня 2018 року у справі № 712/2274/15-ц, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивач не довів вартість реальних витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого у ДТП транспортного засобу, а саме судова автотоварознавча експертиза для визначення розміру збитків не проведена з вини позивача, а звіт про оцінку вартості матеріального збитку визнано неналежним доказом.
У постанові ВС від 20 червня 2018 року у справі № 642/4558/16-ц відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено заявлений позивачем розмір матеріального збитку та останнім не подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про необгрунтованість та недоведеність позову і як наслідок про відмову у задоволенні такого.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача в користь позивача сплаченого судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп слід відмовити.
Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ :
В задоволені позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.
Копію рішення направити учасникам справи- для відома.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення виготовлено 20.05.2026.
Суддя       Ясиновський Р. Б.