ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
29 червня 2026 року 	Справа № 280/3536/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (49087, м.Дніпро, провулок Універсальний, буд.12, код ЄДРПОУ 44729283) про визнання протиправною та скасування постанови, - 
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – позивач) до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 14142/08/01/07/08/3056624716/ДПС/ТД-ФС від 23 грудня 2025 року про накладення на Фізичну особу підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 160 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем було порушено порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю, оскільки про розгляд справи, за наслідками якої винесено оскаржувану постанову, позивач належним чином не повідомлений. Крім того наголошує, що як на підставу для накладання штрафу за порушення законодавства про працю, відповідач посилається на пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про які згадується в Акті фактичної перевірки Головного управлінням ДПС в Запорізькій області №14142/08/01/07/08/3056624716 від 29 вересня 2025 року. Пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час ознайомлення з матеріалами постанови про накладення штрафу представнику позивача надано не було. Також, вказує, що відповідач не надав позивачу можливості скористатись правом, передбаченим статтею 265 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі сплати юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, яка використовує найману працю, 50 % розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною. Зазначає, що у відповідь на адвокатський запит відповідачем направлено скан-копію конверту поштового відправлення R067067575676 яким направлено на адресу позивача постанову про накладання штрафу, з зазначенням телефону адресата (ФОП ОСОБА_1 ) - НОМЕР_2 . Однак, зазначений відповідачем номер телефону НОМЕР_2 , є контактним номером телефону для довідок щодо отримання вхідного реєстраційного номера та вхідного номера телефону Південно-східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, розміщений на офіційній веб-сторінці https://dp.dsp.gov.ua/kontakty/, а не номером позивача по справі. З огляду на вказане, постанову відповідача № 14142/08/01/07/08/3056624716/ДПС/ТД-ФС від 23 грудня 2025 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 160 000,00 грн. просить скасувати, а позов задовільнити в повному обсязі. 
Ухвалою судді від 22 квітня 2026 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із недоплатою судового збору.
24 квітня 2026 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді від 29 квітня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, а також витребувано у відповідача докази по справі.
Ухвалою суду від 16 червня 2026 року від відповідача по справі повторно витребувано докази по справі.
18 червня 2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов разом із заявою про поновлення строку на його подання.
19 червня 2026 року представником позивача до суду подано заперечення проти задоволення відповідачу строку на подання до суду відзиву на позов.
19 червня 2026 року на виконання вимог ухвал від 29 квітня 2026 року, від 16 червня 2026 року надійшли витребувані докази у супровідному листі до яких представник проти задоволення позову заперечує та вказує, що позивачу направлено повідомлення про розгляд справи. Конверт з вказаним повідомленням про розгляд справи повернувся за зворотньою адресою, у зв`язку з неотриманням адресатом ФОП ОСОБА_4 
23 червня 2026 року представником позивача до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» подано додаткові пояснення у яких останній, зокрема, під час розгляду справи просить суд врахувати, що пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені підставою накладання штрафу також не були надано Відповідачем на адвокатський запит, та лише було зазначило у листі №ПС/3.1/6209-26 від 30 березня 2026 року, що Міжрегіональне управління не є розпорядником матеріалів фактичної перевірки від 29 вересня 2025 року № 14142/08/01/07/08/3056624716, здійсненої Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, відносно ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим надання відповідних копій матеріалів не вбачається можливим. Отже ані на момент розгляду справи (23 грудня 2025 року), ані на дату ознайомлення представника з матеріалами справи (20.03.2026 року), ані на момент надання відповіді на адвокатський запит (30 березня 2026 року), у відповідача не було в розпорядженні документів які зазначені підставою накладання штрафу, а саме пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про що сам відповідач зазначив у листі №ПС/3.1/6209-26 від 30 березня 2026 року. (копія листа наявна в матеріалах справи). Окрім того, як вбачається зі змісту бланків, заздалегідь заготовлених працівниками ДПС у Запорізькій області під назвою «Пояснення», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились надавати пояснення, про що зазначено в цих бланках під назвою «Пояснення». Акт фактичної перевірки не містить обставин та доказів, які могли б підтверджувати, яку саме роботу, в межах якого трудового розпорядку та за яких умов оплати праці зазначені особи виконували 18 вересня 2025 року трудові обов`язки, за твердженням відповідача без належного оформлення трудових договорів. Позовну заяву просить задовольнити.
Ухвалою суду від 26 червня 2026 року відмовлено Південно-Східному міжрегіональному управлінню Державної служби з питань праці у задоволенні клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.
Як свідчать матеріали справи, на підставі направлень, виданих Головним управлінням ДПС у Запорізькій області від 18 вересня 2025 року № 2418, № 2419 та № 2420, відповідно до наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 18 вересня 2025 року № 1649-п та на підставі статті 19 - 1, статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, підпункту 69.2-2, підпункту 69.27, підпункту 69.35-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами), статті 72 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»; у зв`язку з отриманням в установленому порядку інформації від державних органів про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у сфері ресторанного бізнесу; доповідної записки начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області Рулевської Олени від 16 вересня 2025 року № 3580/08-01-07-08-06 проведено фактичну перевірку ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 за період з 01 липня 2025 року по день закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення, а також дотримання вимог інших нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні.
За результатами фактичної перевірки складено Акт фактичної перевірки від 29 вересня 2025 року №14142/08/01/07/08/ НОМЕР_1 (далі – Акт), яким встановлено, що позивачем, за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_2 , в порушення статті 24 Кодексу законів про працю встановлено використання праці найманої особи без оформлення трудових відносин, а саме, офіціанта ОСОБА_2 (код інн. НОМЕР_3 ) та особи, що стажується на посаду кальянщика ОСОБА_3 (код інн. НОМЕР_4 ), які виконували свої обов`язки в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 . Офіціант ОСОБА_2 (код інн НОМЕР_3 ) та особа, що стажується на посаду кальянщика ОСОБА_3 (код інн. НОМЕР_4 ), проводили розрахункові операції в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ). Але в супереч цього повідомлення про прийняття її на роботу до Головного управління ДПС у Запорізькій області не надходило.
Зважаючи на виявлене порушення, вищевказаний акт перевірки Головним управлінням ДПС у Запорізькій області направлено до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.
Так, 18 листопада 2025 року до Міжрегіонального управління надійшов лист Головного управління ДПС У Запорізькій області «Про надання інформації» від 06 листопада 2025 року № 46728/6/08-01-07-08-12 та Акт фактичної перевірки від 29 вересня 2025 року №14142/08/01/07/08/ НОМЕР_1 , відносно ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проведеної Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. 
За результатами розгляду Акта (довідки) фактичної перевірки від 29 вересня 2025 року № 14142/08/01/07/08/ НОМЕР_1 відповідачем прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , за порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України в частині допущення до роботи без належного оформлення працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 
Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці листом «Про надання інформації» від 03 грудня 2025 року за вих. № ПС/3.1/22775-25 (трекінг відправлення 6906700147968) на юридичну адресу ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яким ФОП ОСОБА_1 повідомлено про надходження Акта (довідки) фактичної перевірки від 29 вересня 2025 року реєстраційний № 14142/08/01/07/08/3056624716, проведеної Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, ході якої виявлені порушення законодавства про працю, про прийняте Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, та запрошено прийняти участь у розгляді справи, що відбудеться 23 грудня 2025 року за адресою: вул. Мирослава Симчича, будинок 56, місто y Запоріжжя, 69067.
Однак, вказаний вище лист повернуто АТ «Укрпошта» на адресу відповідача 19 грудня 2025 року у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. 
На підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, уповноваженою посадовою особою відповідача винесено Постанову про накладення штрафу від 23 грудня 2025 року № 14142/08/01/07/08/3056624716/ДПС/ТД-ФС та накладено штраф у розмірі 160 000 грн. на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю, а саме статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413.
Постанову про накладення штрафу від 23 грудня 2025 року № 14142/08/01/07/08/3056624716/ДПС/ТД-ФС відповідачем надіслано засобами поштового зв`язку на юридичну адресу ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням про вручення 24 грудня 2025 року (номер поштового відправлення - R067067575676), однак зазначений рекомендований лист повернуто відповідачу 11 січня 2026 року, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
Вищезазначену постанову відповідачем пред`явленого до органів державної виконавчої служби.
17 березня 2026 року ФОП ОСОБА_1 в результаті блокування поточних рахунків стало відомо про примусове стягнення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 160 000, 00 грн., накладеного постановою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці№ 14142/08/01/07/08/3056624716/ДПС/ТД-ФС від 23 грудня 2025 року.
Не погоджуючись з постановою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 14142/08/01/07/08/3056624716/ДПС/ТД-ФС від 23 грудня 2025 року про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі -- Положення №96 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Згідно із пунктом 1 Положення №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
За змістом пунктів 6, 9 пункту 4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює: державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.
Відповідно до пункту 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що Держпраці та утворені в установленому порядку її територіальні органи наділені контролюючими функціями за дотриманням роботодавцями законодавства про працю.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами третьою - сьомою статті 53 Закону України “Про зайнятість населення” визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року (далі - Порядок № 509).
Відповідно до пунктів 2 - 4, 9 - 10 Порядку № 509 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються на підставі:
рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;
акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;
акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;
акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;
акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.
Штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.
В позовній заяві представник позивача наголошував на тому, що оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року по справі №640/17424/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, постанову КМУ №823 визнано протиправною та нечинною, діє редакція постанови КМУ №509 до внесення змін постановою КМУ №823. Тому на час прийняття спірного рішення відповідач мав обов`язок повідомити позивача про розгляд справи та лише за умови виконання такого обов`язку відповідач міг розглянути справу за відсутності позивача.
Суд не погоджується з такими твердженнями представника позивача, з огляду на наступне.
Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі №560/11269/23 зазначено, що штрафи, передбачені положеннями частини 2 статті 265 КЗпП України, можуть бути застосовані Держпраці виключно за умови наявності відповідного порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. На момент виникнення спірних правовідносин і станом на момент розгляду цієї справи саме Порядок №509 є основоположним документом, що визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання (роботодавців) штрафів, зокрема, за порушення законодавства про працю. Внесення змін до деяких положень Порядку №509 відповідно до постанови КМУ №823 та наступне визнання цих змін такими, що втратили чинність, згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі №640/17424/19, не впливають на чинність в цілому Порядку №509 та, відповідно, на результат вирішення спірних правовідносин.
Таким чином, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено у Порядку №509.
При цьому, постановою КМУ № 823 затверджено: «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», «Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю», «Зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року у справі №640/17424/19, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року та постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року, ухвалено «Визнати протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю»".
Відповідно до частини 2 статті 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року набрало законної сили 14 вересня 2021 року.
Згідно з приписами статтею 265 КАС України з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині.
Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» втратила чинність 14 вересня 2021 року.
Однак, залишаються чинними затверджені постановою КМУ №823: «Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю», «Зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України».
Згідно пунктів 6 та 7 Порядку №509 (в редакції до внесення змін постановою КМУ №823), про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.
Постановою КМУ №823 внесено зміни до Порядку №509, зокрема, виключено пункти 5-8.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин у територіального органу Держпраці був відсутній обов`язок повідомляти позивача про початок адміністративного провадження та накладення штрафу за порушення вимог законодавства з питань праці.
Разом з тим, на виконання пункту 3 Порядку №509, листом Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 03 грудня 2025 року за вих. № ПС/3.1/22775-25 (трекінг відправлення 6906700147968) ФОП ОСОБА_1 повідомлено про надходження Акта (довідки) фактичної перевірки від 29 вересня 2025 року реєстраційний № 14142/08/01/07/08/3056624716, проведеної Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а також про прийняте Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, та запрошено прийняти участь у розгляді справи, що відбудеться 23 грудня 2025 року за адресою: вул. Мирослава Симчича, будинок 56, місто y Запоріжжя, 69067.
Вищевказаний лист Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 03 грудня 2025 року надсилався позивачу рекомендованою кореспонденцією (69104, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Керченська, будинок 31), проте повернутий відправнику 19 грудня 2025 року з причин закінчення встановленого терміну зберігання.
Вказана адреса відповідає адресі позивача вказаній у позові.
Отже, твердження представника позивача в частині недотримання територіальним органом Держпраці процедури адміністративного провадження щодо накладення на суб`єкта господарювання штрафу є необґрунтованими та безпідставними.
Що стосується суті виявлених порушень, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно до частин першої, другої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Згідно із частинами першою-четвертою статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;
3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.
При укладенні трудового договору громадянин, який вперше приймається на роботу, має право подати вимогу про оформлення трудової книжки.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
Аналіз наведених норм КЗпП України дає підстави дійти висновку про те, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.
Водночас працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Матеріалами справи підтверджено, що фактична перевірка проводилась у ресторані « ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 . 
Висновками акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Запорізькій області у Акті у порушення статті 24 Кодексу законів про працю встановлено використання праці найманої особи без оформлення трудових відносин, а саме, офіціанта ОСОБА_2 (код інн. НОМЕР_3 ) та особи, що стажується на посаду кальянщика ОСОБА_3 (код інн. НОМЕР_4 ), які виконували свої обов`язки в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 . Офіціант ОСОБА_2 (код інн НОМЕР_3 ) та особа, що стажується на посаду кальянщика ОСОБА_3 (код інн. НОМЕР_4 ), проводили розрахункові операції в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ). Але в супереч цього повідомлення про прийняття її на роботу до Головного управління ДПС у Запорізькій області не надходило.
Представник позивача зазначив, що як на підставу для накладання штрафу за порушення законодавства про працю, відповідач посилається на пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про які згадується в Акті фактичної перевірки Головного управлінням ДПС в Запорізькій області №14142/08/01/07/08/3056624716 від 29 вересня 2025 року. В той же час, пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаного приводу не надавали.
В той же час, суд не погоджується із вказаними доводами представника позивача та зазначає, що відповідно до пояснень від 18 вересня 2025 року, копія яких міститься в матеріалах справи, офіціант ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт Серії НОМЕР_6 від 29 січня 2019 року власноручно заповнила графи щодо посади та відмовилась надати пояснення посадови особам ГУ ДПС у Запорізькій області після виконання замовлення по реалізації їжі, 50 мл. горілки та здійснення розрахунку карткою, фактично підтверджуючи виконання обов`язків офіціанта. 
Окрім того, згідно Акту перевірки та доданих до нього документів, при проведені фактичної перевірки позивача уповноваженими особами ГУ ДПС у Запорізькій області встановлена реалізація тютюнових виробів а саме, надання послуги з куріння кальяну для паління з тютюном середньої міцності зі смаком «Кавун, диня, м`ята» вартістю 350,00 грн. без відповідної ліцензії, чим порушено вимоги частини 1 статті 23, частини 3 статті 41 Закону № 3817-IX. 
В доданих до Акту поясненнях, особа, що стажується на посаду кальянщика ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) відмовилась від надання пояснень вже після видачі замовлення Кальян на суму 350 грн., чим підтвердила факт видачі замовлення та стажування на посаді кальянщика у позивача. 
З вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час надання пояснень перевіряючим 18 вересня 2025 року підтверджено перебування із позивачем у трудових відносинах.
При цьому, у позові позивач не спростовує факт перебування із вищезазначеними особами у трудових відносинах станом на дату проведення фактичної перевірки уповноваженими особами ГУ ДПС у Запорізькій області. 
Доказів наявності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) у списку застрахованих осіб ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 або інших документів, які підтверджували б факт перебування позивача у трудових відносинах із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на дату проведення фактичної перевірки позивачем до суду не надано. 
Відтак, відповідач дійшов правомірного висновку про недотримання позивачем вимог статті 24 Кодексу законів про працю встановлено використання праці найманої особи без оформлення трудових відносин із вищезазначеними особами.
З приводу доводів представника позивача, що відповідач позбавив позивача права передбаченого статтею 265 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі сплати юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, яка використовує найману працю, 50 % розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею суд зазначає наступне.
Постанову про накладення штрафу від 23 грудня 2025 року № 14142/08/01/07/08/3056624716/ДПС/ТД-ФС відповідачем надіслано засобами поштового зв`язку на юридичну адресу ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням про вручення 24 грудня 2025 року (номер поштового відправлення - R067067575676), однак зазначений рекомендований лист повернуто відповідачу 11 січня 2026 року, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідно пункту 73 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05 березня 2009 року №270, в редакції постанови КМУ від 10 жовтня 2023 року №1071 передбачено, що Інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку.
Тобто, повідомлення про необхідність одержання поштового відправлення здійснюється не тільки засобами телефонного зв`язку.
Відтак, у суду відсутні правові підстави вважати, що відповідач, зазначивши на рекомендованому листі свій номер телефону позбавив позивача права, встановленого статтею 265 Кодексу законів про працю України.
Отже, фактичні обставини та наявні в матеріалах справи документи підтверджують, що ФОП ОСОБА_1 здійснила допуск до роботи працівника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без оформлення трудових відносин, чим порушила статті 24 Кодексу законів про працю України.
Зважаючи на що, оскаржуваною постановою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 14142/08/01/07/08/3056624716/ДПС/ТД-ФС від 23 грудня 2025 року правомірно накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, - залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснюється. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 29 червня 2026 року. 

Суддя Д.В. Татаринов