СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/1116/26
пр. № 2/759/6209/26

02 липня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., представника позивача - Антонченко А.О., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Константинова О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 101 492,60 грн., з яких: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 4 394,62 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 795,43 грн., три відсотки річних у розмірі 230,81 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 500,00 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 90,50 грн., три відсотки річних у розмірі 26,26 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 1 002,93 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1 111,45 грн., три відсотки річних у розмірі 290,65 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 819,73 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2 000,81 грн., три відсотки річних у розмірі 574,73 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 46 509,25 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 6 925,68 грн., три відсотки річних у розмірі 2 050,19 грн., пеня у розмірі 2 494,40 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 19 548,62 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2 914,89 грн., три відсотки річних у розмірі 864,08 грн., пеня у розмірі 1 051,29 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 266,98 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 29,30 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 в цілому під`єднаний до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які з 01.05.2018 постачає КП «Київтеплоенерго», а з 01.11.2021 споживачами послуг теплової енергії та постачання гарячої води. 
Проте, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2025 складає 75 176,81 грн., а саме: 1) за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 1 002,93 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 7 819,73 грн., 2) за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 46 509,26 грн.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 19 548,62 грн.
Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.
Таким чином, за вказаною адресою у відповідачів також існує заборгованість: 1) у період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води становить у розмірі 0,00 грн. 2) За період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 266,98 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 29,30 грн.
Крім того, позивач, на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 4 394,62 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 500,00 грн. 
Надання послуг до 01.05.2018 відповідачам здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Відповідачі від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися).
Позивач вважає, що позов подано до належних відповідачів по справі, які мають виконувати свій солідарний обов`язок по сплаті наданих послуг, оскільки є споживачами за наявною інформацією у позивача.
На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано головуючу суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
30.01.2026 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомила, що розрахунки позивача ґрунтуються на різних об`єктах та є недопустимими. Крім того, наголосила, що подані розрахунки інфляційних втрат, 3% річних та пені суперечать первинному бухгалтерському обліку по особовому рахунку відповідача. Вважає, що позивач не надав суду первинних документів, які б підтверджували фактичні обсяги наданих послуг, застосовані тарифи по кожному місяцю, акти приймання-передачі послуг, коректність формування вхідного та вихідного сальдо. Також зазначила, що вона здійснювала оплату виключного поточних нарахувань і такі платежі не містили волевиявлення на погашення заборгованості минулих періодів, а тому вони не можуть розцінюватись як визнання боргу або згодою з його розміром. Наголосила на пропуску строку позовної давності. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що інфляційні втрати та 3% річних нараховані незаконно. Зазначила щодо відсутності доказів укладення із нею індивідуального договору про надання комунальних послуг. ОСОБА_1 , окрім зазначеного, повідомила, що її чоловік є офіцером Національної гвардії України, має статус учасника бойових дій та проходить службу в умовах воєнного стану, а вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та має обмежені фінансові можливості.
На підставі викладеного просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності, відмовивши у задоволенні позовних вимог у даній части, та відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені повністю.
04.03.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Константинова О.Г. надійшли заперечення по справі, в яких представником відповідача повторно наголошено щодо неправильного застосування строків стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води та необхідності застосування строків позовної давності. Вважає, що з урахуванням продовження строку позовної давності, та того, що карантин був введений 12.03.2020, строк позовної давності необхідно відраховувати саме з цієї дати, а тому на користь позивача з відповідачів підлягає стягнення платежі за надані житлові послуги з квітня 2017 року по 31 жовтня 2025 року. Долучив до заперечень відповідні власні розрахунки. Щодо стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені з ОСОБА_1 вказав, що остання є дружиною військовослужбовця ОСОБА_3 з 09.09.2022. Переконаний, що зважаючи на положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ОСОБА_1 звільнена від сплати інфляційних втрат, 3 % річних та пені. 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року змінено порядок розгляду цивільної справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
22.04.2026 від представника позивача - Антонченко А.О. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунків заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 .
29.06.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Константинова О.Г. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді представника позивача щодо заборгованості.
02.07.2026 від представника позивача - Антонченко А.О. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідки про залишок боргу за періоди з 01.05.2018 по 31.10.2025 та з 01.07.2015 по 30.04.2018.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити у розмірі, визначеному у довідці про стан заборгованості станом на 01.07.2026. Наголосила на відсутності підстав для застосування строку позовної давності.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Константинов О.Г. під час судового засідання позовні вимоги просив задовольнити частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а також запереченнях. Наголосив на необхідності застосування строків позовної давності та відсутності підстав для стягнення із ОСОБА_1 інфляційних втрат, 3% річних та пені.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду. Правом на подачу відзиву на позовну заяву та / або клопотань по справі не скористалась, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк була повідомлена в ухвалі про відкриття провадження у справі, яку отримала засобами поштового зв`язку особисто 20.02.2026, про що в матеріалах справи наявне відповідне зворотне повідомлення. 
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 належним чином повідомлена про судове засідання, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості у даному судовому засіданні за її відсутності.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися.
Суд, вислухавши учасників справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідачів ( АДРЕСА_2 ), послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго».
Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11 жовтня 2018 року позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за особовим рахунком № НОМЕР_1 (на ім`я: ОСОБА_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 8 135,38 грн.
Відповідно до Додатку № 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11 жовтня 2018 року позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за особовим рахунком № НОМЕР_1 (на ім`я: ОСОБА_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 1 229,24 грн.
Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту укладання та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
Звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідачі користуються послугами, але не виконують зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Свої зобов`язання відповідачі виконують неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість.
З наданих позивачем копій корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення встановлено, що для будинку за адресою: АДРЕСА_2 безперебійно надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Правовідносини з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (Послуги) регулюються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг.
Крім того, з 01.05.2018 на них поширювалася дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV.
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.
На виконання вимог Закону від 24.06.2004 КП «Київтеплоенерго» на основі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085).
Надання послуг до 01.05.2018 мешканцям вказаного будинку здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Постановою. Такі договори є договорами приєднання, а отже можуть бути укладені лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.
Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24.06.2004, яка була чинна на час спірних правовідносин, було визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Квартира АДРЕСА_3 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Проте, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу України, підп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13).
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Вказане спростовує доводи ОСОБА_1 в частині відсутності укладеного індивідуального договору з надання житлово-комунальних послуг. 
Згідно з розрахунками позивача, сума заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 становить:
1) за період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2025 року: за спожиті послуги з централізованого опалення - 1 002,93 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води - 7 819,73 грн.;
2) за період з 01 листопада 2021 року по 31 жовтня 2025 року: за спожиті послуги з постачання теплової енергії - 46 509,25 грн., за послуги з постачання гарячої води - 19 548,62 грн.;
3) за період з 01 листопада 2021 року по 31 жовтня 2025 року: з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 266,98 грн., з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води - 29,30 грн.;
4) за період 01 березня 2020 року по 31 жовтня 2025 року: за обслуговування вузлів комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії - 0,00 грн., за обслуговування вузлів комерційного обліку комунальної послуги з постачання гарячої води - 0,00 грн.;
5) за період з 01 липня 2017 року до 31 жовтня 2025 року: за централізоване опалення - 4 394,62 грн., за постачання гарячої води - 500,00 грн.
Водночас, представником позивача долучено до матеріалів справи довідки про залишок боргу за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 липня 2026 року, з яких встановлено, що відповідачі мають заборгованість:
1) за період з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року у загальному розмірі 6 037,62 грн., з яких: ЦО - 4 394,62 грн., ГВП - 500,00 грн., інфляційні втрати - 885,93 грн., та 3 % річних - 257,07 грн.;
2) за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2025 року у загальному розмірі 82 037,90 грн., з яких: ЦО - 0,00 грн.; ППТЕ - 38 801,38 грн., ПАО ТЕ - 0,00 грн., ГВП - 3 409,73 грн., ППГВ - 19 548,62 грн., ПАО ГВ - 0,00 грн., пеня - 3 545,69 грн., інфляційні втрати - 12 952,83 грн., 3 % річних - 3 779,65 грн.
Вказані довідки містять інформацію про те, що відповідачами за час розгляду справи здійснено погашення заборгованості на загальну суму 13 417,08 грн.
Крім того, вказані довідки містять менші суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги аніж Акти звірки взаєморозрахунків, надані директором КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» у відповідь на запит адвоката Константинова О.Г., оскільки останні здійснені станом на 23.06.2026, а довідки про залишок боргу розраховані станом на 01.07.2026 із врахуванням оплати на загальну суму 13 417,08 грн. 
З реєстру територіальної громади м. Києва вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованими є, зокрема відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (із 19.10.1993) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (із 19.10.1993).
Згідно з статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.
Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а отже отримують житлово-комунальні послуги та є їх споживачами.
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).
Суд звертає увагу на те, що відповідачами в ході розгляду справи розрахунки позивача не спростовано. Натомість позивачем доведено правильність та законність розрахунків заборгованості.
Водночас, ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до періоду заборгованості з 01.07.2015 по 31.03.2017. 
Щодо вказаного клопотання суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 березня 2020 року № 1236 (зі змінами) на території України введено карантин з 12 березня 2020 року, дію якого припинено 30 червня 2023 року.
Водночас суд враховує, що відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до п. 1 ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII праву споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
У постанові від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти.
Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, загальні строки позовної давності визначені ст. 257 ЦК України продовжувались на строк дії карантину та зупинялись на строк дії воєнного стану.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року № 4434-IX постановлено: пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключити.
Вказаний Закон набрав чинності 04.09.2025.
Відтак, із вказаного періоду строки позовної давності поновлено.
Із розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 вересня 2015 року до 31 жовтня 2025 року вбачається, що на часткову сплату заборгованості за оплату послуг з постачання гарячої води було здійснено оплату у розмірі 225,25 грн. у серпні 2019 грн.; на часткову оплату заборгованості за оплату послуг централізованого опалення - 394,00 грн. у серпні 2019 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2025 року вбачається, що на часткову сплату заборгованості за оплату послуг з централізованого опалення було здійснено оплату у розмірі 131,62 грн. у жовтні 2025 року; та на часткову сплату заборгованості за оплату послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 400,00 грн. у жовтні 2025 року.
У відповідності до розрахунку заборгованості плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2025 року вбачається, що на часткову сплату заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії було здійснено оплату у розмірі 40,00 грн. у жовтні 2025 року та на часткову сплату заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 23,65 грн. у жовтні 2025 року.
Крім того, вже під час розгляду справи відповідачами здійснено погашення заборгованості на загальну суму 13 417,08 грн., що встановлено із довідки про залишок боргу станом на 01 липня 2026 року. 
Частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Таким чином, за вказаною адресою здійснювалась часткова оплата на погашення заборгованості, тобто відповідачами були вчинені дії, які свідчили про визнання боргу, а тому строк позовної давності перервався відповідно до положень ч. 1 ст. 264 ЦК України.
Відтак, підстави для застосування строків позовної давності до позовних вимог відсутні, отже у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 слід відмовити.
Судом також не беруться до уваги доводи ОСОБА_1 щодо того, що вона здійснювала оплату виключного поточних нарахувань і такі платежі не містили волевиявлення на погашення заборгованості минулих періодів, а тому вони не можуть розцінюватись як визнання боргу, оскільки першочергово здійснюється зарахування коштів на оплату заборгованості, а не на оплату поточних платежів.
Зважаючи на те, що відповідачі є споживачами послуг, оплату яких вони вчасно та регулярно не здійснювали, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню в примусовому порядку з відповідачів та складається з заборгованості: 1) за період з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року у загальному розмірі 4 894,62 грн., з яких: ЦО - 4 394,62 грн., ГВП - 500,00 грн.; 2) за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2025 року у загальному розмірі 61 759,73 грн., з яких: ППТЕ - 38 801,38 грн., ГВП - 3 409,73 грн., ППГВ - 19 548,62 грн., 
Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення із відповідачів на його користь заборгованості: 1) за період з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року інфляційних втрат - 885,93 грн., та 3 % річних - 257,07 грн.; 2) за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2025 року пені - 3 545,69 грн., інфляційних втрат - 12 952,83 грн., 3 % річних - 3 779,65 грн.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
05 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанов № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», абзацом 1 п. 1 якої установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
29 грудня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», якою, зокрема, абзац 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в новій редакції. До припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).
Вказана постанова Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1405 набрала чинності 30 грудня 2023 року.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, яким встановлений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначено, що місто Київ входило до вказаного переліку лише у період з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року. 
Відтак, КП «Київтеплоенерго» мало право на нарахування відповідачам інфляційної складової та трьох відсотків річних з 01.01.2024 року по 31.10.2025 року.
Крім того, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.
До матеріалів позовної заяви позивачем долучені відповідні розрахунки інфляційної складової, 3% річних та пені за період з 01.01.2024 року по 31.10.2025 року, які відповідають вищезазначеним вимогам законодавства.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про відсутність підстав для стягнення із неї інфляційних втрат, 3% річних та пені
У відповідності до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 09.09.2022 уклали шлюб, зареєстрований Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Із довідки т.в.о. начальника відділення кадрової роботи Військової частини НОМЕР_3 від 02.03.2026 №1/114/9-949 встановлено, що чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з січня 2016 року перебуває на військовій службі за контрактом, проходить службу у військовій частині НОМЕР_4 з 04.01.2025 по теперішній час.
Крім того, ОСОБА_3 має статус учасника бойових дій, що вбачається із посвідчення серії НОМЕР_5 .
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Ця норма є самостійною і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18), від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565св22), від 14 травня 2021 року у справі № 502/1438/18 (провадження № 61-10659св20).
Таким чином, на військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, а також їх дружин (чоловіків) поширюються пільги, передбачені частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме останні звільнені від нарахування і сплати штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями (включаючи заборгованість за житлово-комунальні послуги),
ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця, що підтверджується матеріалами справи.
За наведених обставин, пеня, нарахована за прострочення виконання зобов`язань ОСОБА_1 з оплати житлово-комунальних послуг, не підлягає нарахуванню та стягненню. 
Водночас, ОСОБА_1 не звільнена від сплати 3% річних та інфляційних втрат.
Крім того, щодо відповідача ОСОБА_2 відсутні відомості про її звільнення від сплати пені, відтак із неї підлягає стягненню пеня, інфляційні втрати та 3% річних у повному обсязі.
Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів про виконання своїх обов`язків щодо сплати за надані послуги, суд дійшов до висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог та солідарне стягненні із відповідачів заборгованості: 1) за період з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року у загальному розмірі 6 037,62 грн., з яких: ЦО - 4 394,62 грн., ГВП - 500,00 грн., інфляційні втрати - 885,93 грн., та 3 % річних - 257,07 грн.; 2) за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2025 року у загальному розмірі 78 492,21 грн., з яких: ППТЕ - 38 801,38 грн., ГВП - 3 409,73 грн., ППГВ - 19 548,62 грн., інфляційні втрати - 12 952,83 грн., 3 % річних - 3 779,65 грн. Крім того, із ОСОБА_2 слід стягнути пеню у розмірі 3 545,69 грн.,
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, із відповідачів слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 3 028,00 грн., а саме із ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 574,95 грн., а з ОСОБА_1 1 453,05 грн., що є пропорційним задоволеним позовним вимогам щодо кожного із відповідачів.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 19, 20, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 162, 179 Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 19, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (код ЄДРПОУ: 40538421; місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, буд. 5) заборгованість:
1) за період з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2018 року у загальному розмірі 6 037,62 грн., з яких: ЦО - 4 394,62 грн., ГВП - 500,00 грн., інфляційні втрати - 885,93 грн., та 3 % річних - 257,07 грн.;
2) за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2025 року у загальному розмірі 78 492,21 грн., з яких: ППТЕ - 38 801,38 грн., ГВП - 3 409,73 грн., ППГВ - 19 548,62 грн., інфляційні втрати - 12 952,83 грн., 3 % річних - 3 779,65 грн., 
а всього стягнути 84 529 (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 83 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (код ЄДРПОУ: 40538421; місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, буд. 5) пеню у розмірі 3 545 (три тисячі п`ятсот сорок п`ять) гривень 69 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (код ЄДРПОУ: 40538421; місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, буд. 5) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 574 (одна тисяча п`ятсот сімдесят чотири) гривні 95 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (код ЄДРПОУ: 40538421; місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, буд. 5) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 05 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 03 липня 2026 року.

Суддя         Н.О.Горбенко