ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 803/80/25
провадження № 61-836ав26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
за участю секретаря судового засідання - Кость А. Ю.,
учасники справи:
стягувач - ОСОБА_1 ,
боржник - господарче товариство з обмеженою відповідальністю торгово-виробниче підприємство «Содружество»,
за участю:
представника стягувача - Бардаченка В. В.,
представника боржника - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду 
(м. Київ, проспект Повітряних Сил, 28) справу за заявою  ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир Вадима Анатолійовича від 22 липня 2025 року у третейській справі 
№ 1/2025 за позовом ОСОБА_1 до Господарчого товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства «Содружество» про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року у складі судді Петешенкової М. Ю.
Зміст заявлених вимог
1. У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського апеляційного суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В. А. від 22 липня 2025 року у третейській справі № 1/2025 за її позовом до господарчого товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства «Содружество» (далі - ГТОВ ТВП «Содружество») про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди.
2. На обґрунтування поданої заяви заявниця зазначала, що рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В. А. від 22 липня 2025 року у третейській справі №1/2025 задоволено частково її позов до ГТОВ ТВП «Содружество», стягнуто на її користь компенсацію за порушення виключних прав інтелектуальної власності у розмірі 
18 615 000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн. 
3. Посилаючись на положення статті 483 Цивільного процесуального кодексу України, ОСОБА_1 просила суд видати їй виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В. А. від 22 липня 2025 року у третейській справі №1/2025 за її позовом до ГТОВ ТВП «Содружество» про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
4. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В. А. від 22 липня 2025 року у третейській справі 
№ 1/2025 за позовом ОСОБА_1 до ГТОВ ТВП «Содружество» про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди відмовлено.
5. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що третейський суд розглянув й вирішив справу без залучення безпосередніх учасників спірних правовідносин, у яких виник спір, а тому відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 486 ЦПК України відсутні правові підстави для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та її рух у суді апеляційної інстанції
6. 14 січня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року. 
7. На обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не урахував, що третейський суд в межах справи 
№ 1/2025 розглядав лише спір між нею та ГТОВ ТВП «Содружество», зокрема щодо порушення її прав внаслідок протиправних дій відповідача. Правовідносини між нею та ОСОБА_3 та між ГТОВ ТВП «Содружество» і ОСОБА_4 не були предметом розгляду у справі № 1/2025. Крім того, третейський суд не вирішував спір щодо створення ГТОВ ТВП «Содружество», призначення його директора, реєстрації факту її народження.
8. Резолютивна частина рішення третейського суду у справі № 1/2025 не стосується прав та обов'язків інших осіб, не залучених до участі у справі.
9. Акцентує увагу на тому, що при розгляді справи про надання дозволу на примусове виконання рішень третейського суду суди не повинні перевіряти законність та обґрунтованість рішення по суті, а повинні перевіряти наявність чи відсутність встановлених законом підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.
Рух апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції
10. Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.
11. Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
12. 18 лютого 2026 року матеріали цивільної справи № 803/80/25 надійшли до Верховного Суду.
13. Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2026 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу до Верховного Суду не надійшов
14. У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Бардаченко В. В. апеляційну скаргу підтримав, пояснив, що комп`ютерна програма «bookashka.com» була створена ОСОБА_3 і права на неї передані ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя. ОСОБА_3 і ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, але проживають окремо. ОСОБА_1 роялті не сплачує. Водночас, рішення третейського суду не впливає на права й інтереси інших осіб, збитки іншим особам не завдані.
15. У судовому засіданні представник ГТОВ ТВП «Содружество» - адвокат Биструшкін О. С. підтвердив факт порушення авторських прав товариством та намір товариства виплатити у зв`язку з цим компенсацію, однак не одним платежем. Рішення третейського суду товариство не оскаржувало, у процедурі банкрутства не перебуває.
Фактичні обставини справи
16. У червні 2025 року ОСОБА_5 звернулася до третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) з позовом до ГТОВ ТВП «Содружество» про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди.
17. Рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В. А. від 22 липня 2025 року у третейській справі №1/2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
18. Стягнуто з ГТОВ ТВП «Содружество» на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення виключних прав інтелектуальної власності у розмірі 18 615 000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн.
19. Звертаючись до третейського суду, ОСОБА_6 посилалась на те, що 
10 травня 2006 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір № 1 про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на твір, а саме комп`ютерну програму «bookashka.com».
20. Відповідно до пункту 7.1. вказаного договору сторони погодили строк дії договору на 30 років, тобто договір є чинним до 10 травня 2036 року.
21. Разом з цим, 01 травня 2018 року між ГТОВ ТВП «Содружество» та ОСОБА_4 укладено договір про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на комп`ютерну програму, а саме «bookashka.com».
22. Відповідно до умов вказаного договору, зокрема пункту 9.1., сторони погодили строк дії договору на 50 років, тобто договір є чинним до 01 травня 2068 року.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
23. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
24. Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
25. Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
26. Відповідно до частини першої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.
27. Статтею 55 Закону України «Про третейські суди» визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.
28. Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.
29. Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів врегульовано Главою 4 «Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів» Розділу IХ «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів» ЦПК України.
30. При розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу (частина третя статті 485 ЦПК України).
31. За вимогами статті 486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:
1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;
2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;
3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;
4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;
5) третейська угода визнана недійсною;
6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;
7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;
8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;
9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
32. Аналогічні положення містяться у частині шостій статті 56 Закону України «Про третейські суди».
33. Аналіз статті 486 ЦПК України та статті 56 Закону України «Про третейські суди» свідчить, що при розгляді заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд не здійснює оцінку законності і обґрунтованості рішення третейського суду, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа. У статті 486 ЦПК України передбачено виключний перелік підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, тягар доведення наявності яких покладається на сторону, яка обґрунтовує необхідність відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду (постанови Верховного Суду від 14 вересня 2023 року у справі № 824/25/23, від 10 серпня 2023 року у справі № 824/29/23, від 16 травня 2024 року в справі № 824/129/23).
34. Судом першої інстанції встановлено, що у червні 2025 року ОСОБА_5 звернулася до третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) з позовом до ГТОВ ТВП «Содружество» про стягнення компенсації за порушення виключних прав інтелектуальної власності та моральної шкоди. Правовою підставою для звернення стала третейська угода від 27 травня 2025 року, укладена між ОСОБА_1 та ГТОВ ТВП «Содружество», за умовами якої всі спори між зазначеними сторонами, в тому числі, але не обмежуючись, спорами з приводу стверджувального ОСОБА_1 порушення ГТОВ ТВП «Содружество» її прав інтелектуальної власності (зокрема, спори про стягнення компенсації за порушення прав інтелектуальної власності, про відшкодування за завдану моральну (немайнову) шкоду тощо), підлягають вирішенню третейським судом для вирішення конкретного спору (судом ad hoc) у складі третейського судді Батир В. А. в порядку та за правилами, передбаченими цивільним процесуальним законодавством України.
35. Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України «Про третейські суди» цей Закон регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб.
36. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
37. На вирішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі судді Батир В. А. було передано спір щодо порушення ГТОВ ТВП «Содружество» виключних майнових прав інтелектуальної власності, які належать ОСОБА_1 згідно з договором про передачу майнових прав інтелектуальної власності № 1 від 10 травня 2006 року. Порушення стосується розповсюдження ГТОВ ТВП «Содружество» комп'ютерної програми (відтворення та укладення договору про передачу виключних майнових прав № б/н 
від 01 травня 2018 року на користь третьої особи), без письмового дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди. Договір, яким відповідач передав права інтелектуальної власності на комп'ютерну програму, укладений строком на 50 років.
38. Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про третейські суди» сторони третейського розгляду - це позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред`явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів, а також адміністратор за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки». Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред`явлено позовні вимоги.
39. Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
40. Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
41. Встановивши, що заявлені порушення відповідачем ГТОВ ТВП «Содружество» стосуються передачі виключних майнових прав на комп'ютерну програму, права на яку, як стверджує позивачка, належать їй, на користь третьої особи - ОСОБА_4 , яка, як стверджувалося, використовувала комп`ютерну програму «bookashka.com» з 2018 року і не була залучена до участі у розгляді третейської справи, суд першої інстанції, з урахуванням пункту 9 частини першої статті 486 ЦПК України, правомірно відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання зазначеного рішення третейського суду.
42. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.
43. Додатково колегія суддів зауважує, що розглянутий третейським судом спір стосується незаконного використання як ГТОВ ТВП «Содружество», так і ОСОБА_4 комп`ютерної програми «bookashka.com», правовласником якої може виступати ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_1 перебуває у шлюбі. Виключні майнові права на зазначену комп'ютерну програму, як заявляла ОСОБА_1 , належать їй на підставі договору № 1 про передачу виключних майнових прав інтелектуальної власності на твір від 10 травня 2006 року, який укладений строком на 30 років (до 10 травня 2036 року).
44. Відповідно до частин першої, третьої статті 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. 
45. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону. 
46. За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. За особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються.
47. Згідно з частинами третьою, восьмою статті 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права» предметом договору про передачу прав на використання твору не можуть бути права, яких не було на момент укладання договору.
48. Усі майнові права на використання твору, які передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як передані суб`єктом авторського права, вважаються такими, що не передані, і зберігаються за ним.
49. Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
50. Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року без змін.
51. З урахуванням відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , судові витрати, понесені заявницею у суді апеляційної інстанції підлягають залишенню за нею.
52. Відмова у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду не створює перешкод позивачу для подання позову до суду (пункт 4 частини першої статті 186 ЦПК України).
Керуючись статтями 24, 351, 368, 375, 381-384, 485, 486 ЦПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
2. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович