Справа № 588/763/26
Провадження № 2/588/481/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року   м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю секретаря судових засідань Гаврилович Я.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 07.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 77585299, відповідно до якого відповідачці був наданий кредит у розмірі 5200 грн з умовою сплати відсотків за ставкою 1,99% за кожен день користування коштами. Строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
22.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу за № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 77585299, боржницею за яким є ОСОБА_1 . 
У подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 77585299 від 07.09.2021, боржницею за яким є ОСОБА_1 . 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за кредитним договором № 77585299 від 07.09.2021 станом на день формування позовної заяви становить 17618,45 грн, із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 5200 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 12417,60 грн; 3% річних – 0,85 грн.
У зв`язку з наведеним, представниця позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 77585299 від 07.09.2021 у розмірі 17618,45 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2622,40 грн та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
Ухвалою суду від 06.05.2026 було відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. 
19.05.2026 представник відповідачки Сумцов Є.С. подав відзив на позов, у якому вказав, що позивач не надав суду електронного оригіналу договору, технічних логінів, журналу дій користувача, доказів направлення одноразового ідентифікатора саме на номер телефону відповідача, доказів введення такого ідентифікатора саме відповідачем, IP-адреси, часу авторизації, даних пристрою, доказів проходження ідентифікації/верифікації, доказів того, що відповідач ознайомилася з правилами та паспортом споживчого кредиту до моменту укладення договору. Позивач заявляє до стягнення проценти у сумі 12417,60 грн, тобто у понад 11 разів більше, ніж проценти, зазначені у графіку платежів за строк користування кредитом. Позивач не довів, що відповідач була належним чином, до укладення договору, проінформована про реальний механізм збільшення боргу з 6286,54 грн до 17617,60 грн. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що проценти у сумі 12417,60 грн були нараховані не лише за період погодженого строку кредитування, а й після його закінчення. Зокрема, розрахунок первісного кредитора містить нарахування після 07.10.2021, у тому числі: 08.10.2021 - 2121,34 грн; з 09.10.2021 по 05.01.2022 - щоденно по 103,48 грн. Такий розрахунок є неправомірним. Строк кредитування закінчився 07.10.2021, тому позивач не має права вимагати стягнення договірних процентів, нарахованих після цієї дати. Позивач заявив 3% річних лише у сумі 0,85 грн, однак не надав належного та зрозумілого розрахунку періоду, бази нарахування і формули такого розрахунку. Максимально можлива сума, яка випливає з самого договору та додатку до нього за 30-денний строк користування кредитом, становить: 5200,00 грн - тіло кредиту; 1086,54 грн - проценти за період з 07.09.2021 по 07.10.2021, а разом: 6286,54 грн. Проте відповідачка не визнає і цієї суми, оскільки позивач не довів належним чином факт укладення договору саме відповідачем та належний перехід права вимоги до позивача. Нарахування 2121,34 грн одноразово 08.10.2021 є незрозумілим, непрозорим і не підтверджене умовами договору. Заявлена позивачем сума 12417,60 грн процентів фактично є платежем, який виник у зв`язку з простроченням, а тому не може бути беззастережно стягнута під виглядом «процентів», якщо за своєю економічною суттю вона виконує штрафну або компенсаційну функцію. Також представник відповідачки зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження набуття права вимоги до відповідачки. Надані позивачем копії договорів факторингу, актів та витягів з реєстрів не замінюють обов`язку довести конкретний перехід права вимоги щодо відповідача, з конкретним договором, конкретною сумою та конкретними складовими заборгованості. Крім того, представник відповідачки вказав, що позивач не надав банківської виписки, підтвердження банку-емітента картки, первинної платіжної інструкції з усіма реквізитами, авторизаційного коду, RRN/ARN або іншого документа, який би беззаперечно підтверджував зарахування коштів саме відповідачці. Заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн є необґрунтованою та, зважаючи на обсяг наданих послуг, розмір таких витрат не може перевищувати 2500 грн. Разом із тим, представник відповідачки зазначив, що його довірителька очікує понести судові витрати на отримання професійної правничої допомоги у орієнтовному розмірі 6000 грн. У зв`язку з наведеним представник відповідачки просить суд відмовити у задоволенні позову повністю, зменшити розмір судових витрат позивача, стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею судові витрати на правничу допомогу.
25.05.2026 представниця позивача Чайковська М.І. подала відповідь на відзив у якій крім обставин, викладених у позовній заяві, вказала, що без введення одноразового ідентифікатора укладення договору є технічно неможливим. Сам факт існування укладеного договору підтверджує проходження процедури підписання. Система функціонує таким чином, що акцепт без електронного підпису не відбувається. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору. Відповідачка не заперечує факту використання свого номера телефону, не доводить факт несанкціонованого доступу до нього, не надає жодних доказів компрометації своїх персональних даних. Проценти за користування кредитом є платою за фактичне користування грошовими коштами, а не санкцією за порушення зобов`язання, і нараховуються доти, доки позичальник не припинив користування кредитними коштами шляхом їх повного повернення. Оскільки умовами кредитного договору первісно було передбачено право кредитора на нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також порядок їх нарахування та погашення, то відповідне право у тому ж обсязі перейшло й до наступних кредиторів у порядку відступлення права вимоги. Таким чином, позивач не набув будь-яких нових чи додаткових прав щодо відповідача, а лише реалізували ті права кредитора, які вже існували та були передбачені укладеним між сторонами кредитним договором. Відповідно, нарахування процентів новими кредиторами здійснювалося не на підставі окремої згоди відповідачки, а на підставі умов кредитного договору, з якими відповідачка погодилася при його укладенні. Позивачем до матеріалів справи надано вичерпні та належні докази, що підтверджують факт відступлення права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до нового кредитора. Повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Разом із тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржницею зобов`язань як на користь первісних кредиторів, так і на користь позивача. Перерахування кредитних коштів підтверджується листом від 05.08.2025 Вих. № КД-000044149/ ТНПП ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», відповідно до якого 07.09.2021 позичальниці перераховано 5200.00 грн на карту НОМЕР_1 . Відповідачка вказує лише на недоведеність факту перерахування кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому, відповідачка має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мала безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на її банківську картку НОМЕР_1 , вказану в договорі, якою вона користується, не надходили. Таким чином, відповідачкою не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.
26.05.2026 представник відповідачки ОСОБА_2 подав заперечення на відповідь на відзив, у якому вказав аналогічні обставини, що зазначені у відзиві на позов.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Представниця позивача у позовній заяві зазначила, що просить суд проводити розгляд справи без її участі. 
Представник відповідачки у відзиві на позов також зазначив, що просить провести розгляд справи без участі сторони відповідача. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом установлено, що 07.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 77585299, відповідно до якого відповідачці був наданий кредит у розмірі 5200 грн на строк 30 днів (до 07.10.2021) з умовою сплати: процентів за базовою (фіксованою) процентною ставкою 1,99% у день; зниженою процентною ставкою у розмірі 0,70%, яка застосовується у відповідності до умов Програми лояльності. Також сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту та інші умови кредитування (а.с. 6).
Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальниці за допомогою одноразового ідентифікатора.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні мови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання цього договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Разом із тим, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ», додані позивачем до позовної заяви правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ», оскільки вони не містять підпису ОСОБА_1 .
На виконання умов кредитного договору № 77585299 від 07.09.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ» на рахунок ОСОБА_1 07.09.2021 були перераховані кошти у розмірі 5200 грн (а.с. 13-16).
Отже, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачці кредит.
22.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу за № 22/02/2022, відповідно до умов якого та реєстру боржників № 1 від 22.02.2022, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики № 77585299, боржницею за яким є ОСОБА_1 у розмірі 17617,6 грн, із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 5200 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 12417,60 грн (а.с. 21- 28). 
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого та реєстру боржників від 10.01.2023, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики № 77585299 від 07.09.2021, боржницею за яким є ОСОБА_1 у розмірі 17618,45 грн, із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 5200 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 12417,60 грн, 3% річних – 0,85 грн (а.с. 29-39).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитного договору, укладеного 07.09.2021 між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕБЕЗПЕЧНИХ КРЕДИТІВ».
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Саме такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 686/28882/23.
Також у постанові від 21.06.2023 по справі № 916/3027/21 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. 
Стороною відповідача не надано жодних доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, а також не заявлено клопотання про витребування відповідних доказів.
З цих підстав суд відхиляє посилання сторони відповідача на не доведення факту укладення кредитного договору саме відповідачкою, а також про не доведення факту переходу права вимоги до позивача.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Всупереч умов кредитного договору відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання, внаслідок чого, згідно розрахунків складених первісними кредиторами та позивачем станом на 24.04.2026 заборгованість складає 17618,45 грн, із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 5200 грн; заборгованість за відсотками – 12417,60 грн, 3% річних – 0,85 грн (а.с. 17-20).
Суд частково не погоджується із вказаними розрахунками, оскільки умовами кредитного договору, зокрема пунктом 2.2 визначено строк позики та строк дії договору тривалістю 30 днів. 
Таким чином, нарахування відсотків за ставкою, що зазначена у кредитному договорі, після закінчення строку дії договору є неправомірним.
Крім того, нарахування 3% річних на підставі положень ст. 625 ЦК України також є неправомірним, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
24 лютого 2022 року Указом Президента України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року за № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» о 05 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Відтак суд вважає обґрунтованим вказаний розрахунок в частині заборгованості по основному боргу (тілу кредиту) в розмірі 5200 грн, а також заборгованості за нарахованими процентами за період із 07.09.2021 по 06.10.2021 у розмірі 1086,60 грн. 
Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачкою належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками в загальному розмірі 6286,60 грн, підлягає задоволенню. 
Інша частина позовних вимог не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн (а.с. 54).
Оскільки позовні вимоги судом задоволені на 35,68%, отже витрати позивача на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 949,94 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн, суд враховує таке.
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивачем у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; прайс – лист вартості послуг АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 1379 від 02.03.2026; витяг з акту № 20 про надання юридичної допомоги від 31.03.2026 (а.с. 45-51).
Указані докази підтверджують факт понесення ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 9000 грн.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Дослідивши надані позивачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке.
Згідно витягу з акту № 20 про надання юридичної допомоги від 31.03.2026 АО «Лігал Ассістанс» на виконання умов договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 було надано: усну консультацію на що витрачено 2 години та вартість цієї послуги становить 3000 грн; складання позовної заяви на що витрачено 2 години та вартість цієї послуги становить - 6000 грн (а.с. 51).
Дана справа відноситься до категорії малозначних, обсяг документів доданих до позовної заяви є незначним, а судова практика у справах цієї категорії є сталою і не потребувала значного часу для аналізу законодавства.
Текст позовної заяви є незначним за обсягом та у більшості зводиться до цитування норм законодавства, тому її складання, враховуючи неодноразове представництво АО «Лігал Ассістанс» інтересів позивача та професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не становить складності та не може становити стільки тривалий час. 
До того ж, представництво інтересів позивача у судових засіданнях адвокат не здійснював.
Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 5000 грн.
Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Таким чином, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (35,68%), що становить 1784грн.
Представником відповідачки не надано доказів на підтвердження розміру понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу, тому суд не вирішує питання про стягнення відповідних витрат з позивача.
Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 77585299 від 07.09.2021 у розмірі 6286 (шість тисяч двісті вісімдесят шість) грн 60 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 949 (дев`ятсот сорок дев`ять) грн 94 коп., а також на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 1784 (одна тисяча сімсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», адреса місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 44276926;
відповідачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О. О. Огієнко