Справа № 357/3355/26
Провадження № 2/357/4134/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
за участю:
представник позивача – Сбітнєва А.В.;
відповідач – ОСОБА_1 ; 
представник відповідача – адвокат Гарнага Н.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, 

В С Т А Н О В И В :

У березні 2026 року представник позивача звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ГУ ПФУ у Київській області грошові кошти в сумі 16 421,15 грн.
В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та їй здійснюється виплата пенсії. 24.03.2025 відповідач звернулась до позивача із заявою про перехід на інший вид пенсії - пенсії по втраті годувальника. При зверненні заявниця надала пакет документів, на підставі яких їй було призначено відповідну пенсію. Однак з`ясувалось, що підстави для застосування довідки № 41 від 07.03.2012 у позивача відсутні, в зв`язку з чим пенсійну справу останньої приведено у відповідність з 24.03.2025 та встановлено переплату пенсії в сумі 16 421,15 грн, яку позивач просить стягнути.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
06.04.2026 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 28.05.2026.
12.05.2026 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено про необґрунтованість позову. Вказує, що не приховувала жодних фактів і не подавала завідомо неправдивих відомостей, а діяла добросовісно. ПФУ, маючи спеціальні знання, компетенцію у сфері пенсійного законодавства та доступ до баз даних, перевірив подані документи та самостійно прийняв рішення про призначення їй пенсії по втраті годувальника. Заява опрацьовувалась за принципом екстериторіальності, отже призначення пенсії та її виплата були результатом внутрішньої процедури ПФУ, а не протиправних дій відповідача. Позивач був обізнаний щодо законної необхідності та застосовності довідки № 41 для перерахунку пенсії, яку отримував за життя чоловік відповідача - ОСОБА_2 (годувальник), та її виплати на підставі рішення суду. Рахункова помилка та недобросовісність відсутні. Просить відмовити в позові. 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Пояснила, що рішення суду щодо врахування довідки № 41 було виконано в примусовому порядку у виконавчому провадженні щодо чоловіка відповідача, однак заміни стягувача здійснено не було. Питання щодо призначення пенсії розглядалось Пенсійним фондом України у Харківській області. А.с. 7 у таблиці містить посилання на рішення та його номер, яким вже зроблено перерахунок і зменшено пенсійні виплати.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просила відмовити з урахуванням відзиву. Пояснила, що відповідач отримувала пенсію за віком, в неї був чоловік ліквідатор ЧАЕС та особа з інвалідністю. Він отримував пенсію з урахуванням рішення суду, яке виконане органом ПФ в примусовому порядку. Після смерті чоловіка, відповідач звернулась до органу ПФУ із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника. Всі документи були взяті із пенсійної справи її чоловіка, в тому числі довідка № 41. З урахуванням цієї довідки пенсія становила 12 514,47 грн, але після перевірки стала 10 252 грн.
Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо позову, вказала про подання нею до ПФУ всіх необхідних документів.
Вислухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримувала пенсію за віком.
24.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою № 1653 про перехід на інший вид пенсії - пенсії по втраті годувальника в розмірі фактичних збитків згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які потерпіли внаслідок від Чорнобильської катастрофи».
До заяви № 1653 від 24.03.2025 долучено документи: паспорт, виписка з акту огляду МСЕК, військовий квиток, диплом, довідка про присвоєння РНОКПП, довідка про зміну назви організації, довідка про присвоєння РНОКПП ОСОБА_2 , довідка про місце проживання, документи про стаж, пенсійну справу ОСОБА_2 , посвідчення постраждалого від ЧАЕС, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть, трудова книжка. 
02.04.2025 органом ПФУ прийнято рішення № 932480170857, яким ОСОБА_1 переведено на пенсію по втраті годувальника в розмірі фактичних збитків, згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які потерпіли внаслідок від Чорнобильської катастрофи».
В подальшому, за розпорядженням від 04.11.2025 № 932480170857 пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність, внаслідок чого утворилася переплата пенсії в розмірі 16 421,15 грн.
З метою досудового врегулювання спору листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.11.2025 № 1000-0404-8/146984 ОСОБА_1 повідомлено про суму надміру виплачених коштів пенсії, а також надано реквізити для їх добровільного повернення.
В матеріалах справи міститься копія довідки ТДВ «Райсільгосптехніка» № 41 від 07.03.2012 про оплату ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження з 07.05.1986 по 08.05.1986.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2016 у справі № 357/16167/15-а, яка набрала законної сили 10.05.2016, визнано протиправною відмову Управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві Київської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно довідки № 41 від 07.03.2012 про оплату за роботу в зоні відчуження з 07.05.1986 по 08.05.1986, видану ТДВ «Райсільгосптехніка», зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві Київської області прийняти довідку ТДВ «Райсільгосптехніка» № 41 від 07.03.2012 та здійснити перерахунок й виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі даної довідки з 22.09.2015.
Виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/16167/15-а від 19.05.2016 з примусового виконання вказаного рішення суду перебував на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області, що вбачається з копії постанови про відкриття ВП № 51295847 та 14.03.2017 виконавче провадження закінчене у зв`язку з повним фактичним виконанням.
Вказані обставини підтверджуються наявними в справі матеріалами.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (ст. 36 Закону 1058), в тому числі дружині померлого годувальника. 
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.
Абзацом 4 підпункту 10 пункту 2.3 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону. 
Судом в межах розгляду даної справи встановлено, що на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про призначення пенсії по втраті годувальника та поданих нею документів, їй призначено пенсію по втраті годувальника з 24.03.2025, при цьому заробіток визначався за документами, що були в пенсійній справі померлого годувальника, а саме з урахуванням довідки ТДВ «Райсільгосптехніка» № 41 від 07.03.2012. 
Суд враховує, що орган ПФУ здійснив перерахунок пенсії померлому годувальнику ОСОБА_2 згідно з довідкою ТДВ «Райсільгосптехніка» № 41 від 07.03.2012 про оплату за роботу в зоні відчуження з 07.05.1986 по 08.05.1986 на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Так, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). 
Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).
Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом.
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
У постанові від 12.10.2021 у справі № 910/17324/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави, у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Відтак, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Як виснував Верховний Суд України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року), до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Разом з тим, суд зауважує, що правова підстава для призначення відповідачу пенсії по втраті годувальника у відповідному розмірі була, оскільки підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.
Окрім того, врахування вказаної довідки органом ПФ при визначенні заробітку померлого годувальника зумовлене не недобросовісними діями ОСОБА_1 , а проведене у відповідності до абзацу 4 підпункту 10 пункту 2.3 розділу II Порядку № 22-1, - за матеріалами, що є в пенсійній справі. 
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 
Так, позивачем під час розгляду даної справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або її недобросовісності.
Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Оскільки в позові відмовлено, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем на підставі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя 	А. Ю. Цуранов