Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/62/25 
Номер провадження: 2-о/511/14/26
28 травня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Гринчак С. І., 
секретаря судового засідання – Замковенко О.Б.
заявника - ОСОБА_1 ,
представника заявника - адвоката Непочатова Р. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та факту перебування фізичної особи на утриманні,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви.
У січні 2025 року заявниця ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області із заявою, в якій просила: встановити факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1995 року по 19.07.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 19.07.2024 року; встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вимоги заявниці мотивовані тим, що вона з 1995 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та проживала разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 . За твердженням заявниці, вони народили та виховували трьох спільних дітей, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, спільно вирішували питання, пов`язані з побутом, брали участь в утриманні житла та займалися його благоустроєм, піклувалися один про одного, що носило постійний та систематичний характер.
Крім того, заявниця зазначала, що перебувала на утриманні ОСОБА_3 , оскільки до мобілізації він отримував неофіційні заробітки, а після мобілізації - грошове забезпечення військовослужбовця, за рахунок чого, на думку заявниці, забезпечувалося її існування.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2024 року № 135 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
23.07.2024 року заявниця отримала сповіщення, що ОСОБА_3 зник безвісти під час виконання бойового завдання 19.07.2024 року під час евакуації поранених біля н. п. Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області.
Оскільки заявниця та зниклий безвісти військовослужбовець не перебували у зареєстрованому шлюбі, заявниця вказувала, що судове встановлення заявлених фактів є необхідним для реалізації її прав, пов`язаних зі статусом члена сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти, та можливим отриманням передбачених законом соціальних виплат.
У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії.
Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 січня 2025 року справу розподілено в провадження судді Ільяшук А. В.
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків (а. с. 32-33).
28.01.2025 року через канцелярію суду заявниця надала уточнену заяву та клопотання про долучення до матеріалів цивільної справи документів на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху (а. с. 36).
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження (а. с. 37-38).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 серпня 2025 року витребувано з відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію про наявність чи відсутність державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ; про наявність чи відсутність державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ; про наявність дітей, батьком яких є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 (а. с. 86-87).
17.09.2025 року з відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла інформація, згідно з якою за результатами проведеної перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по Одеській області актових записів про державну реєстрацію шлюбу не виявлено, актових записів про народження, де батьком зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено (а. с. 96).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 жовтня 2025 року справу розподілено в провадження судді Гринчак С. І.
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті (а. с. 125).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2025 року клопотання представника заявника ОСОБА_4 про витребування доказів задоволено. Витребувано:
- з Монастирищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повний витяг з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
- з Біляївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повний витяг з актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- з Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяг з актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
17.11.2025 року з Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу суду надійшла інформація, згідно з якою за результатами проведеної перевірки за період з 01.01.2018 року по теперішній час актовий запис про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не виявлено (а. с. 139,149).
24.11.2025 року з Монастирищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на адресу суду надійшов повний витяг з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (а. с. 143, 144-146).
28.11.2025 року з Біляївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу суду надійшов повний витяг з актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 151, 152-153).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 січня 2026 року за клопотанням представника заявниці залучено до участі у справі Міністерство оборони України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якості заінтересованих осіб, оскільки рішення у справі може вплинути на їх права та обов`язки (а. с. 157-158).
04.02.2026 року на адресу суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника Міністерства оборони України Тищенко М. С. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких Міністерство оборони України просило заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду (а. с. 163-167).
Позиції сторін у суді.
Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Непочатов Р. В. у судовому засіданні заяву підтримали, просили її задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що заявниця та ОСОБА_3 тривалий час проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, виховували спільних дітей та вели спільне господарство, мали спільний побут, взаємно піклувалися один про одного, а після зникнення ОСОБА_3 безвісти у заявниці виникла необхідність у судовому підтвердженні юридично значимих фактів.
Представник Міністерства оборони України у поданих письмових поясненнях просив заяву залишити без розгляду, зазначаючи, що у справі наявний спір про право, оскільки встановлення заявлених фактів пов`язується заявницею з можливістю отримання грошового забезпечення або інших соціальних виплат. Також Міністерство оборони України звертало увагу на те, що Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884, не передбачено виплату грошового забезпечення особі, яка проживала з військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, якщо така особа не визначена військовослужбовцем в особистому розпорядженні.
Заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 у судове засідання представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень, які б спростовували заявлені вимоги, до суду не надходило.
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмових заперечень щодо заяви або самостійних вимог, які б свідчили про наявність спору між ним та заявницею, до суду не подано.
Судом у справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та з 12.05.2024 року проходив військову службу у вказаній військовій частині.
Зі сповіщення, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 зник безвісти 19.07.2024 року під час виконання бойового завдання.
За інформацією органу державної реєстрації актів цивільного стану, актових записів про державну реєстрацію шлюбу щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не виявлено.
Також не виявлено актових записів про народження дітей, де батьком зазначено ОСОБА_3 .
З матеріалів справи вбачається, що заявниця обґрунтовує факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 сукупністю письмових доказів, зокрема даними про проживання за однією адресою, письмовими поясненнями осіб, які знали заявницю та ОСОБА_3 як фактичну сім`ю, матеріалами особистого характеру, фотоматеріалами, а також іншими документами, які, за твердженням заявниці, підтверджують тривале спільне проживання, ведення спільного побуту та взаємну турботу.
Судом також в якості свідків були допитані рідні брати зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які безпосередньо в судовому засіданні підтвердили той факт що їх брат офіційно у шлюбі ніколи не перебував, проте їм достовірно відомо, що він багато років проживав на території Роздільнянського району Одеської області, в с.Виноградар разом з цивільною дружиною – ОСОБА_8 , з якою у них народилося троє дітей.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомила, що родину ОСОБА_10 знає більше 20 років, оскільки проживає поруч з ними та є їх сусідкою, а саме проживає в будинку АДРЕСА_1 . Повідомила, що ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 та двома дітьми приїхали до села Виноградар біля 20 років тому та придбали будинок АДРЕСА_1 в якому стали проживати, через декілька років ОСОБА_11 народила третю дитинку, але нажаль хлопчик хворіє. ОСОБА_11 ніколи не працювала, бо займалася вихованням дітей, а ОСОБА_12 постійно кожного ранку ходив на електропотяг та їхав на роботу до м.Одеси, повертаючись у вечорі додому, ОСОБА_12 постійно приносив повні торби з продуктами. В цій родині були добрі та теплі стосунки. Вона не знала, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 перебували в незареєстрованому шлюбі і мають різні прізвища, бо вона цю родину вважала як « ОСОБА_10 ». Вона працює вчителем у ОСОБА_13 школі і діти ОСОБА_11 навчались у неї також під цим прізвищем. Тому коли, ОСОБА_11 отримала сповіщення на « ОСОБА_14 », вона здивувалася, бо з погляду сторонніх осіб не можна було сказати що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не чоловік та дружина, між ними завжди були теплі стосунки. 
Свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , також сповістила суд, що проживає в АДРЕСА_2 і добре знає родину ОСОБА_16 . 
Оцінюючи докази в сукупності з показами свідків, суд виходить із того, що предметом доказування у частині вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю є не лише факт перебування чоловіка та жінки у близьких стосунках, а саме сукупність ознак сім`ї: спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки, сталість таких відносин і сприйняття цими особами себе як сім`ї.
Надані докази у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом тривалого часу до зникнення останнього безвісти проживали як чоловік та жінка без державної реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, притаманні сімейним відносинам, та сприймалися оточуючими як сім`я.
Дані правовідносини регулюються наступними нормами права.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникне спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам право подати позов на загальних підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Разом з тим, положення сімейного законодавства визнають юридичне значення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу для певних правових наслідків, зокрема у випадках, прямо передбачених законом, а також для створення умов реалізації особою своїх прав.
Відповідно до п. 1 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року, після набрання чинності СК України, оскільки Кодекс про шлюб та сім`ю України, який діяв до 01 січня 2004 року, не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу. Такий висновок, зокрема, наведений в Огляді судової практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справах, що виникають із фактичних шлюбних відносин, а також узгоджується з правовими підходами Верховного Суду щодо застосування ст. 74 СК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21 зазначила, що справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду, зокрема підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, і наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.
Водночас суд враховує, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення військовослужбовця, захопленого в полон або зниклого безвісти, виплачується визначеному законом колу осіб: дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства або їх законним представникам та батькам військовослужбовця, а за відсутності таких осіб - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884, передбачає механізм такої виплати особам, визначеним в особистому розпорядженні військовослужбовця, а за його відсутності - особам, прямо визначеним законом і Порядком.
Суд також бере до уваги, що Законом України від 09.12.2023 року № 3515-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», який набрав чинності 29.03.2024 року, статтю 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено у редакції, яка серед осіб, що мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, передбачає жінку (чоловіка), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Наведене свідчить про те, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може мати юридичне значення для заявниці. Разом з тим, суд наголошує, що цим рішенням не вирішується питання про призначення або виплату конкретних сум грошового забезпечення чи одноразової грошової допомоги, оскільки такі питання належать до компетенції відповідних уповноважених органів.
Реєстрація у Верховній Раді України проекту Закону № 13327 від 30.05.2025 року «Про внесення змін до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем» сама по собі не є джерелом права та не може бути підставою для ухвалення судового рішення. Однак предмет цього законопроекту підтверджує наявність актуальної законодавчої проблематики щодо судового підтвердження відповідного юридичного факту. Суд при вирішенні цієї справи виходить не із законопроекту, а з чинних норм ЦПК України, СК України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та правових висновків Верховного Суду.
Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні лише тоді, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була допомога з боку особи, яка надавала утримання.
Оцінка встановлених обставин та висновки суду.
Щодо доводів Міністерства оборони України про наявність спору про право суд зазначає наступне.
Сам факт подання Міністерством оборони України письмових пояснень із запереченнями проти заяви не свідчить автоматично про наявність спору про право у розумінні ч. 6 ст. 294 ЦПК України. Спір про право має місце тоді, коли встановлення юридичного факту прямо пов`язане з вирішенням спору між конкретними особами щодо належності, обсягу, виникнення, зміни або припинення суб`єктивного права.
У цій справі Міністерство оборони України не є особою, яка претендує на відповідні соціальні виплати замість заявниці, а його заперечення зводяться переважно до правової оцінки наслідків встановлення заявлених фактів та порядку подальшого звернення за виплатами. Наявність таких заперечень не перешкоджає суду перевірити, чи доведені заявлені юридичні факти.
Батько зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 залучений до участі у справі як заінтересована особа, проте будь-яких заперечень, самостійних вимог або заяв про існування між ним і заявницею спору щодо встановлення факту проживання його сина однією сім`єю з заявницею, до суду не подано. Даних про наявність інших осіб, які у межах цієї справи заперечували б факт проживання заявниці та ОСОБА_3 однією сім`єю, судом не встановлено.
Отже, підстав для залишення заяви без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України суд не вбачає.
Щодо вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу суд виходить з такого.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу суд повинен перевірити наявність у сукупності таких ознак: спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки, сталість відносин, відсутність перебування сторін у будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі у відповідний період, а також наявність мети, для якої встановлення факту має юридичне значення.
Заявниця просила встановити цей факт з 1995 року. Однак правове значення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу виникло лише після набрання чинності СК України з 01.01.2004 року. До цієї дати Кодекс про шлюб та сім`ю України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без державної реєстрації шлюбу. Тому в частині встановлення такого факту за період з 1995 року по 31.12.2003 року заява задоволенню не підлягає.
Водночас за період з 01.01.2004 року по 19.07.2024 року матеріали справи у своїй сукупності підтверджують наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усталених сімейних відносин, притаманних чоловікові та жінці, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Такий висновок ґрунтується не на одному окремому доказі, а на сукупності даних про тривалість відносин, спільне проживання, спільних дітей, побутову спільність, взаємну турботу та сприйняття цих осіб як сім`ї.
При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких самі по собі факти перебування чоловіка та жінки у близьких стосунках, спільна присутність на святах, пересилання коштів, періодичний спільний відпочинок або проживання за однією адресою без доведення спільного господарства, спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків не можуть однозначно свідчити про наявність сімейних відносин, притаманних подружжю. У цій справі суд оцінює докази саме в їх сукупності, а не ізольовано.
Щодо вимоги про встановлення факту перебування заявниці на утриманні ОСОБА_3 суд зазначає наступне.
Юридичний факт перебування особи на утриманні передбачає доведення не просто надання особі певної матеріальної допомоги, а того, що така допомога була повним утриманням або постійним і основним джерелом засобів до існування заявника.
Заявниця на підтвердження цієї обставини посилалася, зокрема, на те, що ОСОБА_3 до мобілізації отримував неофіційні заробітки, а також на копії скріншотів, які, за її твердженням, підтверджують грошові перекази на її користь.
Однак посилання на неофіційні заробітки ОСОБА_3 не підтверджене належними та допустимими доказами щодо розміру, періодичності та стабільності такого доходу. Саме по собі твердження про наявність неофіційного заробітку не може бути покладене в основу висновку суду про перебування заявниці на утриманні.
Копії скріншотів, які містять відомості про окремі грошові перекази, також не підтверджують належним чином факт перебування заявниці на утриманні ОСОБА_3 . Такі копії не є банківськими виписками або первинними фінансовими документами, не дають можливості достовірно встановити власника рахунку чи картки, джерело коштів, повний період руху коштів, системність переказів, їх цільове призначення, а також співвідношення цих коштів із загальними доходами та витратами заявниці.
Навіть за умови фактичного здійснення окремих переказів такі перекази можуть свідчити про матеріальну допомогу, спільні побутові витрати, взаєморозрахунки, подарунки або інші грошові відносини між близькими особами, але самі по собі не доводять, що заявниця перебувала на повному утриманні ОСОБА_3 або що саме його допомога була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.
Матеріали справи не містять достатніх доказів, які б давали суду можливість встановити реальний майновий стан заявниці, відсутність у неї інших джерел доходу, розмір її регулярних витрат, співвідношення отриманої від ОСОБА_3 допомоги з її потребами, а також те, що така допомога була саме основним і постійним джерелом її існування. Зокрема, суду не надано повних банківських виписок за тривалий період, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про доходи заявниці, довідок Пенсійного фонду України або органів соціального захисту щодо отримання чи неотримання виплат, доказів перебування на обліку як безробітної, документів щодо фактичних щомісячних витрат та інших доказів, які у сукупності могли б підтвердити заявлений факт.
За таких обставин вимога про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 є недоведеною та задоволенню не підлягає.
ВИСНОВОК СУДУ
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу доведений за період, який має юридичне значення відповідно до чинного сімейного законодавства, а саме з 01.01.2004 року по 19.07.2024 року.
У частині встановлення факту проживання однією сім`єю за період з 1995 року по 31.12.2003 року слід відмовити, оскільки до 01.01.2004 року чинне на той час законодавство не надавало такому факту самостійного юридичного значення.
У частині встановлення факту перебування заявниці на утриманні ОСОБА_3 слід відмовити у зв`язку з недоведеністю цієї обставини належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 21, 74 СК України, ст. ст. 12, 19, 76-81, 89, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та факту перебування фізичної особи на утриманні - задовольнити частково.
Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зник безвісти 19.07.2024 року, у період з 01.01.2004 року по 19.07.2024 року.
У задоволенні заяви в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з 1995 року по 31.12.2003 року - відмовити.
У задоволенні заяви в частині встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 - відмовити.
Рішення суду не вирішує питання про призначення, нарахування або виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги чи інших соціальних виплат, а лише встановлює юридичний факт у межах заявлених вимог та досліджених судом доказів.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст Рішення виготовлено та підписано суддею – 02 червня 2026 року. 

Суддя: С. І. Гринчак