12.05.2026 

Справа №721/386/26
Провадження 1-КП/721/62/2026
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області
у складі головуючої судді ОСОБА_1 
прокурора ОСОБА_2 
обвинуваченого ОСОБА_3 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду  обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 25.03.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026262060000120 за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рябоконево, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, з неповною середньою освітою, непрацює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою:  АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України
УСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
03.03.2026 ОСОБА_3 , маючи умисел на вчинення самовільної рубки дерев без відповідного дозволу, перебуваючи в лісових угіддях кв. 3. вид. 43 Ялівецького лісництва Путильського надлісництва філії «Подільський лісовий офіс» державного підприємства «Ліси України», що адміністративно входять до с. Галицівка Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, без отримання спеціального дозволу на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубного квитка), за допомогою бензопили, учинив незаконну порубку двох сироростучих дерев породи «Ялина європейська» залишковими діаметрами пнів біля кореня: 42 см та 41 см, які не підлягали вирубці та заготівлі, заподіявши шкоду державі в особі Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області у розмірі 34695,10 грн, що належить до істотної шкоди.
Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, а саме незаконну порубку дерев, що заподіяло істотну шкоду. 
Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні, відповідають дійсності. Так, на початку березня 2026 рокун у хуторі потік у с. Галицівка Селятинської сільської ради бензопилою зрубав два дерева хвойної породи, які за допомогою підводи відвіз до додому. Вказану деревину використав для власних потреб. У вчиненому щиро розкаявся, зобов`язався подібного не вчиняти, просив застосовувати міру покарання у виді штрафу. Цивільний позов визнав у повному обсязі.
В судовому засіданні прокурор підтримав викладене обвинувачення та цивільний позов, просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 17000,00 грн та стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати. Цивільний позов просив задовольнити у повному обсязі.
Представник потерпілого Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, у заяві адресованій суду просила розглядати справу за її відсутності, цивільний позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, міру покарання обвинуваченому просила визначити не пов`язану із реальним відбуттям покарання.
Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.
Такі, покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме незаконну порубку дерев, що спричинило істотну шкоду. 
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, визнав повністю, у вчиненому каявся, активно сприяв розкриттю злочину, засудив свою протиправну поведінку, крім того, протягом усього строку досудового розслідування визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України.
Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, що кримінальне правопорушення вчинено проти довкілля, наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна шкода хоча і не відшкодована, але обвинувачений визнав заявлений цивільний позов. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, характеризується позитивно, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, на диспансерних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Суд ураховує, що ОСОБА_3 зрозумів наслідки своєї протиправної поведінки та зобов`язався у майбутнього не вчиняти кримінальних правопорушень.
При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, не встановлено.
Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання визначене санкцією ч. 1 ст. 246 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, застосування такого покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами та сприятиме загальній меті та цілям покарання.
Щодо вирішення питання цивільного позову, поданого в рамках кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
У рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов, а саме позов прокурора Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення шкоди, заподіяної самовільною порубкою лісу внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 34695,10 грн. 
Ухвалою від 22.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду в судовому провадженні визнавши прокурора Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області, що діє в інтересах держави в особі Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області цивільним позивачем, а ОСОБА_3 цивільним відповідачем.
Як убачається з позовної заяви, працівниками Ялівецького лісництва Путильського надлісництва Державного підприємства «Ліси України» у березні 2026 року було виявлено вчинення відповідачем ОСОБА_3 самовільної порубки 2 дерев породи «ялина європейська» на території лісоугідь, що розташовані в вид. 43 кв. 3 Ялівецького лісництва даного постійного лісокористувача, у адміністративних межах с. Галицівка Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. За вказаним фактом Вижницьким РВП ГУ НП в Чернівецькій області у подальшому розпочато досудове розслідування за результатами якого скеровано до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026262060000120 від 25.03.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. І ст. 246 КК України. Відповідно до обвинувального акту, зокрема враховуючи дані висновку експерта від 31.03.2026 за № СЕ-19/126-26/3887-ФХЕД, діями відповідача ОСОБА_3 завдано збитків навколишньому природному середовищу на суму 34695.1 грн, які підлягають стягненню з останнього на користь державного та місцевих бюджетів.
Згідно ч. 2 ст. 127 КК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому, суд керується відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи обґрунтованість позову, а також те, що під час судового розгляду ОСОБА_3 визнав цивільний позов та розмір заподіяної матеріальної шкоди державі, суд вважає, що такий підлягає задоволенню.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Процесуальними витратами у даному кримінальному провадженні є витрати на проведення експертизи, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 7, 100, 349, 368-371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) 00 грн.
Цивільний позов прокурора Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, заподіяної самовільною порубкою лісу внаслідок вчинення кримінального правопорушення – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Селятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області шкоду у розмірі 34695 (тридцять чотири тисячі шістсот дев`яносто п`ять) грн 10 коп, що підлягає стягненню на рахунок для зарахування коштів, що розподіляються між державним та місцевими бюджетами – p/p UA 978999980333119331000024353, код отримувача 37836095, МФО 899998, код доходу 24062100 в УДКС України в Путильському районі.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Процесуальні витрати за проведення судової інженерно-екологічної експертизи за № СЕ-19/126-26/3887-ФХЕД від 31.03.2026 у сумі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) грн 20 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_6