Справа № 524/7920/26
Провадження №2-о/524/252/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2026 м.Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: 
головуючого судді – Алексашиної Н.С.,
за участю: секретаря судового засідання – Поймай Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.
Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помела матір заявниці – ОСОБА_2 у місті Бердянську Запорізької області, яке є тимчасово окупованою територією Російською Федерацією.
Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки смерть сталася на тимчасово окупованій території і відсутні медичні документи, що можуть бути прийняті для здійснення реєстрації смерті.
Необхідність встановлення факту смерті заявник пов`язує з оформленням спадщини.
Заявниця прохає встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
В судове засідання заявниця не з`явилася, направивши до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Представник заінтересованої особи, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені завчасно, шляхом направлення документів до електронного кабінету Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
З`ясувавши обставини справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Судом встановлено, що заявниця, ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копіями свідоцтв про одруження заявниці, внаслідок яого спочатку відбулася зміна її прізвища з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », а потім на « ОСОБА_6 ». /а.с.10, 11, 14, 15, 16/
На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бердянську Запорізької області заявниця надав копію свідоцтва про смерть, виданого РФ, а також копію свідоцтва про поховання. /а.с.17, 18/
На підтвердження того, що померла була громадянкою України, заявниця надала копію паспорта громадянина України та РНОКПП ОСОБА_2 . /а.с.19-21, 22/
Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26 травня 2026 р. № 987) місто Бердянськ Запорізької області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 27.02.2022.
Згідно ч.1 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Форма та порядок видачі лікарського свідоцтва про смерть регулюється Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженою наказом МОЗ України 08.08.2006 № 545. (далі - Інструкція)
Лікарське свідоцтво про смерть видається ФОП та такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. (п.1.2. Інструкції)
Згідно п.2.2. Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Разом з тим, суд враховує загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території.
Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
У практиці ЄСПЛ розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, § 45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.
При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, §142).
Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе прийняти в якості доказів смерті матері заявниці, документи видані закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території. 
При цьому, суд враховує, що встановлення заявленого факту має юридичне значення, зокрема, для реалізації спадкових прав заявницею.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву про встановлення факту смерті.
Згідно п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.
Таким чином, керуючись ст.ст.4-13, 293, 294, 315, 316, 319, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, задовольнити.
Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Бердянську Запорізької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Бердянськ Запорізької області.
Допустити рішення до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: 
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ 40445128, вулиця Університетська, 5, м.Кременчук, Полтавська область..

Суддя Н.С.Алексашина