ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2026  	Справа №607/24618/25 Провадження №1-кп/607/840/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі с/з ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025211090000193 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, розлученого, на утриманні 2 малолітніх дітей, учасника бойових дій, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , безробітного, раніше судимого 09 грудня 2024 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн., який сплачено 23.12.2024 року;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України,
за участю: прокурора – ОСОБА_4 , обвинуваченого – ОСОБА_3 

ВСТАНОВИВ:

Так, 04 листопада 2025 року близько 08:40 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який знаючи про те, що за постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2024 року, що набрала законної сили 30 серпня 2024 року, був притягнутим до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, 24 жовтня 2025 року виник злочинний умисел, направлений на невиконання постанови суду, що набрала законної сили, реалізовуючи який він тоді ж керував транспортним засобом марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по в с.Гаї Гречинські Тернопільського району Тернопільської області у напрямку ТРЦ «Подоляни», де був зупинений працівниками УПП в Тернопільській області ДПП за порушення ПДР, які щодо нього склали постанову в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6080429 від 04.11.2025 року.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно вчинив вказане кримінальне правопорушення, про що щиро шкодує.
Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що їх підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. 
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку. 
Зважаючи на вказане, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.3 ст.382 КК України – умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.382 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його вік, який по місцю проживання негативно не характеризується, однак раніше судимий, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі на певний строк ближче до нижчої межі санкції з позбавленням права займатися певною діяльністю.
Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, загалом позитивних даних про його особу, наявності на утриманні 2 малолітніх дітей, того, що є військовослужбовцем, раніше – учасником бойових дій, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, за вищенаведеного, виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції останнього від суспільства.
На підставі наведеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки. 
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік. 
Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України. 
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя	ОСОБА_1