ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026 Справа № 917/2076/25 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Дмитра Сіроша, за участю секретаря судового засідання Людмили Бойченко, розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом
Фізичної особи - підприємця Грудіна Андрія Вікторовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, 39300, селище Нові Санжари, вул. Центральна 23, Полтавський район, Полтавська область, ЄДРПОУ 21044987
про визнання договору поновленим.

За участю представників сторін:
від позивача: Андрій Грудін, Олександр Кузь;
від відповідача: Катерина Малініна, Тетяна Кондратюк.

Обставини справи: Фізична особа - підприємець Грудін Андрій Вікторович звернувся з позовом до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, в якому просить:
- визнати договір № 11 про встановлення земельного сервітуту від 16.09.2020, укладений між ФОП Грудіним Андрієм Вікторовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Новосанжарською селищною радою Полтавського району Полтавської області (код ЄДРПОУ 21044987), поновленим на той самий строк (5 років, до 16.09.2030) і на тих самих умовах, зокрема щодо:
- площі земельної ділянки (0,0040 га, кадастровий номер 5323455100:30:004:0514);
- цільового використання (розміщення тимчасової споруди, провадження підприємницької діяльності, благоустрій прилеглої території);
- розміру плати (2579,64 грн на рік, 8 % від нормативної грошової оцінки 32245,52 грн).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що договір № 11 від 16.09.2020 вважається поновленим на той самий строк (5 років - до 16.09.2030) і на тих самих умовах на підставі пункту 4.3 договору та за аналогією частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі". Вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують переважне право позивача на поновлення договору про встановлення земельного сервітуту.
Разом з тим, позивач стверджує, що зміни у містобудівній документації, будівельних нормах чи правилах благоустрою населеного пункту не впливає на можливість розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за місцем її попереднього розміщення з огляду на відсутність зворотної сили змін і захист набутих прав позивача.
Відповідач у відзиві на позов (вх. № 15910 від 09.12.2025) проти позову заперечує, посилаючись на те, що повідомлення стосувалося іншої площі (0,002 га), ніж передбачено договором (0,0040 га), і тому не може бути підставою для поновлення. Вказує на лист № 1839/923-08 від 10.09.2025, який направлявся на адресу позивача, як на заперечення проти поновлення сервітуту; питання продовженні дії договору про встановлення земельного сервітуту фізичній особі-підприємцю Грудіну Андрію Вікторовичу після додаткового вивчення виносилось на повторні розгляди, проте знімалось з розгляду за ініціативи позивача. 
Відповідач стверджує, що договір сервітуту не передбачає автоматичного поновлення, норми статті 33 Закону "Про оренду землі" не підлягають застосуванню, оскільки сервітут і оренда – різні правові інститути, а також посилається на зміни в законодавстві (стаття 126-1 Земельного кодексу України), які не дозволяють поновлення без нової згоди ради.
Відповідач вказує, що на момент подання позовної заяви термін дії паспорта прив`язки сплив, і тому немає підстав для користування ділянкою. 
Також, відповідач посилається на план зонування території від 22.11.2024 (рішення сесії № 37), де земельна ділянка віднесена до зони ТР-1 (транспортна інфраструктура), та стверджує, що розміщення тимчасової споруди на ній є неможливим через заборону розміщення ближче 5 метрів до проїзної частини (пункт 27 Постанови КМУ № 198 від 30.03.1994 "Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони"). 
Крім того, відповідач посилається на статтю 18 Закону України "Про автомобільні дороги", яка забороняє розміщення об`єктів в межах червоних ліній, та на пункт 1.4 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіонбуду № 244 від 21.10.2011, який вимагає відповідності містобудівній документації. 
Позивач у відповіді на відзив (вх. № 16651 від 24.12.2025) заперечує проти доводів відповідача, посилаючись на те, що земельний сервітут та оренда землі є подібними за правовою природою як форми обмеженого користування чужою земельною ділянкою (стаття 98 Земельного кодексу України, стаття 401 Цивільного кодексу України). Обидва інститути передбачають строковість, плату та переважне право на поновлення, якщо це закріплено договором.
Також зазначає про відсутність рішення ради про відмову в поновленні сервітуту.
Крім того, стверджує, що сплив терміну паспорта прив`язки не скасовує сервітут автоматично, оскільки сервітут - самостійне речове право на землю. Договір про встановлення земельного сервітуту № 11 укладено 16.09.2020 за рішенням ради № 34/36 від 15.09.2020, що повністю відповідало тодішній містобудівній документації та нормам закону на момент надання дозволу. Отже, нові норми зонування не застосовуються, оскільки поновлення сервітуту - це продовження існуючого права обмеженого користування, а не нова забудова.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 917/2076/25; постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження; призначив підготовче засідання у справі на 15:50 09.12.2025.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.12.2025 суд відклав підготовче засідання на 15:30 20.01.2026. 
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.01.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 14:30 19.03.2026. 
Судове засідання у справі, призначене на 14:30 19.03.2026, не відбулося, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.03.2026 суд призначив підготовче засідання на 15:00 02.04.2026. 
Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 15:00 02.04.2026, не відбулося, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.04.2026 суд призначив судове засідання з розгляду справи по суті на 11:00 14.05.2026.
Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні, відповідно до частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд розглянув матеріали справи та 

УСТАНОВИВ:

23.06.2020 рішенням тридцять п`ятої сесії Новосанжарської селищної ради сьомого скликання № 27/3 ФОП Грудіну Андрію Вікторовичу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки площею 40 кв. м (кадастровий номер 5323455100:30:004:0514) для встановлення земельного сервітуту з метою розміщення тимчасової споруди, провадження підприємницької діяльності та благоустрою прилеглої території у смт Нові Санжари по вул. Центральній, 46-Б.
15.09.2020 рішенням тридцять сьомої сесії Новосанжарської селищної ради сьомого скликання № 34/36 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та надано в оренду ФОП Грудіну Андрію Вікторовичу на встановлення особистого строкового сервітуту на землях житлової та громадської забудови для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності та для благоустрою прилеглої до нього в межах смт Нові Санжари по вул. Центральна, 46-Б терміном на 5 років, площею 0,0040 га кадастровий номер 5323455100:30:004:0514.
16.09.2020 Новосанжарська селищна рада та ФОП Грудін А. В. уклали договір № 11 про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0040 га (кадастровий номер 5323455100:30:004:0514) для розміщення тимчасової споруди, провадження підприємницької діяльності та благоустрою прилеглої території. Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 37105228).
Виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради 05.11.2020 видав паспорт прив`язки торговельного павільйону за адресою: вул. Центральна, 46-Б, смт Нові Санжари, з терміном дії до 05.11.2025.
На початку 2021 року позивач збудував торговий павільйон, який використовується за призначенням - для підприємницької діяльності.
Позивач також здійснював благоустрій прилеглої території, виконуючи всі умови договору.
На підставі рішення тридцять п`ятої сесії Новосанжарської селищної ради восьмого скликання № 18 внесено зміни до пункту 5.1 договору № 4: "Нормативна грошова оцінка ділянки станом на 01.01.2021 становить 32 245,52 грн, плата за сервітут – 8 % від оцінки, тобто 2 579,64 грн на рік". Усі інші умови договору залишилися незмінними.
Відповідно до умов договору пункт 4.1: "Земельний сервітут є строковим і наданий на 5 років (до 16.09.2025).
Пункт 4.2: "Договір набирає чинності з момента підписання та підлягає державній реєстрації".
Пункт 4.3: "Після закінчення строку Сервітуарій має переважне право на поновлення договору за умови письмового повідомлення Власника земельної ділянки не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку".
Як зазначає позивач, він добросовісно виконував умови договору, своєчасно сплачував 2 579,64 грн на рік за сервітут.
17.07.2025 позивач направив відповідачу письмове повідомлення про намір поновити дію договору, додавши проєкт нового договору, відповідно до пункту 4.3 (за 60 днів до закінчення строку). 
15.08.2025 позивач повторно направив повідомлення з проєктом договору, що підтверджується описом вкладення цінного листа.
На це звернення відповідач підготував проєкт рішення "Про відмову в продовженні дії договору про встановлення земельного сервітуту фізичній особі підприємцю Грудіну Андрію Вікторовичу".
Однак, запропоноване рішення "Про відмову в продовженні дії договору про встановлення земельного сервітуту фізичній особі підприємцю Грудіну Андрію Вікторовичу" на засіданні п`ятдесят першої сесії Новосанжарської селищної ради восьмого скликання більшістю голосів не підтримано, рішення не прийнято.
15.08.2025 (за 31 день до закінчення строку) позивач повторно направив повідомлення з проєктом договору, що підтверджується описом вкладення цінного листа, проте звернення позивача про продовження дії договору Новосанжарська селищна рада не розглянула.
10.09.2025 на адресу позивача відповідач направив лист - повідомлення від 10.09.2025 № 914/1148/19, яким повідомлено про відсутність наміру продовжувати договір у зв`язку із його закінченням (на підставі пункту 6.2 договору та статті 102 Земельного кодексу України) та з проханням утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали відразу після закінчення строку дії договору використовувати належну земельну ділянку. 
Після закінчення строку дії договору (16.09.2025) позивач продовжував користуватися земельною ділянкою, оскільки паспорт прив`язки діяв до 05.11.2025. 
Як стверджує позивач, відповідач не надіслав листа-повідомлення про заперечення щодо поновлення договору протягом одного місяця після закінчення строку (до 16.09.2025), відповідно до частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції до змін Законом № 340-IX від 05.12.2019).
Отже, позивач вважає, що договір № 11 від 16.09.2020 є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах на підставі пункту 4.3 договору та за аналогією частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі". 

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.
Відповідно до статті 395 Цивільного кодексу України до речових прав на чуже майно належить, зокрема, право користування (сервітут).
Згідно з частиною 1 статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатацію ліній електропередач, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо (частина 1 статті 404 Цивільного кодексу України).
Статтею 98 Земельного кодексу України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. 
Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою його встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб (схожі висновки викладено в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 325/329/19, від 29.01.2020 у справі № 304/873/16-ц, від 06.06.2018 у справі № 539/1427/16-ц).
Отже, земельний сервітут встановлюється у виняткових випадках - коли в інший спосіб неможливо задовольнити потреби особи, в інтересах якої встановлюється сервітут, при цьому встановлення земельного сервітуту не може призводити до позбавлення власника (землекористувача) земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, права володіння, користування та розпорядження нею.
Водночас договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України "Про оренду землі").
За змістом положень частин 1, 2 статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Статтею 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендар земельної ділянки має право отримувати продукцію і доходи, що кореспондується з положеннями статті 775 Цивільного кодексу України (наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані в результатів користування річчю, переданою у найм).
За змістом наведених правових положень договір оренди землі, на відміну від договору сервітуту, передбачає передачу орендареві повноважень щодо володіння та користування об`єктом оренди, що відповідає змісту статей 24, 25 Закону України "Про оренду землі".
Отже, основна відмінність між договором про встановлення сервітуту та договором оренди земельної ділянки полягає в тому, що встановлення земельного сервітуту не припиняє прав власника (землекористувача) земельної ділянки, щодо якої встановлений сервітут, володіти, користуватися (згідно з цільовим призначенням земельної ділянки) та розпоряджатися нею, у той час як договір оренди надає орендареві права володіння та користування орендованою земельною ділянкою та зобов`язує його повернути земельну ділянку після закінчення договору оренди орендодавцеві. Отже, в орендних правовідносинах земельна ділянка вибуває з володіння та користування орендодавця, в той час як власник (землекористувач) земельної ділянки, обтяженої сервітутом, продовжує володіти і користуватися нею згідно з її цільовим призначенням.
Позивач у позові, як на підставу правомірного користування спірною земельною ділянкою, посилається на паспорт прив`язки встановлення торгового павільйону (тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності) за адресою: вул. Центральна, 46-Б в смт Нові Санжари Полтавської області, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 05.11.2020 № 121.
Так, відповідно до пункту 4 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Підставою для розміщення тимчасової споруди та здійснення підприємницької діяльності на земельній ділянці є паспорт прив`язки тимчасової споруди, відповідно до «Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068.
Разом з тим, слід звернути увагу суду, що на момент подання позовної заяви (07.11.2025) термін дії вказаного паспорта прив`язки сплинув 05.11.2025.
Відповідно до пункту 2.17 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068 (в подальшому Порядок) строк дії паспорта прив`язки ТС визначається органом з питань містобудування та архітектури відповідної ради або районної державної адміністрації з урахуванням строків реалізації положень містобудівної документації на місцевому рівні.
Продовження строку дії паспорта прив`язки ТС здійснюється за заявою замовнику, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки ТС органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації ( пункт 2.18 Порядку).
У разі змін, які відбулися у містобудівній документації на місцевому рівні, будівельних нормах, розташуванні існуючих будівель і споруд, інженерних мереж або з ініціативи суб`єкта господарювання, паспорт прив`язки ТС може переоформлюватись на строк дії цього паспорта прив`язки ТС або на новий строк (пункт 2.19 Порядку).
Проте матеріали справи не містять доказів продовження строку дії паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по вул. Центральна, 46-Б в смт Нові Санжари Полтавської області або переоформлення його на новий строк відповідно до приписів пунктів 2.18 та пункт 2.19 Порядку.
Отже, наведені обставини в сукупності свідчать про те, що посилання позивача на паспорт прив`язки як на підставу правомірного користування спірною земельною ділянкою є безпідставними та не підтверджені належними доказами.
Строк дії паспорта прив`язки сплинув, а сам по собі цей документ не породжує та не підтверджує права користування земельною ділянкою.
Разом з тим, слід зазначити, що Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 у справі № 918/633/16 зазначив, що за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, ніхто не має права користуватися землею комунальної власності. 
У зв`язку з цим, розміщення відповідачем тимчасової споруди за відсутності таких документів не можна визнати законним. Факт наявності паспорта прив`язки тимчасової споруди для підприємницької діяльності за конкретною адресою не свідчить про виникнення у відповідача права користування земельною ділянкою.
Отже, відсутність паспорта прив`язки свідчить про неможливість законного використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, що є істотною умовою як укладення, так і продовження договору оренди землі. 
Разом з тим, згідно зі статтею 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 цього Закону генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.
Згідно з частиною першою статті 8, частини першої статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування.
Планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Відповідно до частин першої другої, восьмої та десятої статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності" план зонування території, (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом.
План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.
Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо Пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.
Рішенням сорок четвертої сесії Новосанжарської селищної ради восьмого скликання від 22.11.2024 № 37 затверджено містобудівну документацію «Внесення змін в генеральний план та план зонування території селища Нові Санжари Полтавського району Полтавської області».
Слід зазначити, що згідно з Планом зонування території селища Нові Санжари, земельна ділянка, на якій встановлений земельний сервітут фізичної особи-підприємця Грудіна Андрія Вікторовича, для розміщення тимчасової споруди, для провадження підприємницької діяльності та прилеглої території до нього, по вулиці Центральній, 46 Б, селище Нові Санжари, знаходиться в межах червоних ліній вулиці.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги» межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається.
Пунктом 20 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 (далі - Постанова КМУ № 198), у межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг і червоних ліній міських вулиць і доріг забороняється: розташовувати будь-які споруди або об`єкти без погодження з власниками автомобільних доріг та уповноваженим підрозділом Національної поліції.
Згідно з пунктом 27 постанови КМУ № 198, у населених пунктах малі архітектурні форми (крім кіосків для продажу проїзних квитків на зупинках громадського транспорту) розміщуються за межею тротуару, пішохідних доріжок, але на відстані не менше ніж 1 метр, але не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини доріг і вулиць.
Мала архітектурна форма для провадження підприємницької діяльності - це невелика (площею до 30 кв. м) споруда торговельно-побутового призначення, яка виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без спорудження фундаменту (пункт 4 Постанови КМУ № 198).
Зазначене визначення «малої архітектурної форми» повністю відповідає визначенню «тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально - культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності», закріпленому в частині другій статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до Закону України “Про благоустрій населених пунктів” малі архітектурні форми є елементами (частинами) об`єктів благоустрою та їх розміщення здійснюється відповідно до цього Закону з дотриманням вимог законодавства, норм і правил.
Отже, тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності є елементом благоустрою, розміщення якої має відповідати Єдиним правилам ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, та здійснюватися на підставі дозвільного документу - паспорта прив`язки, який видає (продовжує строк дії) відповідний орган з дотриманням вимог вищевказаної постанови.
Такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 18.10.2018 у справі № 821/140/18 та в постанові від 24.01.2020 у справі № 821/235/18.
Згідно з планом зонування території селища Нові Санжари в частині червоних ліній вказана частина земельної ділянки відноситься до зони ТР-1 - зона транспортної інфраструктури (вулиці, майдани). Переважні види використання: проїзні частини, пішохідні тротуари, велосипедні доріжки, павільйони для зупинок громадського транспорту, підземні пішохідні переходи з виходами, захисні зелені насадження вздовж проїзної частини, мости, тунелі, транспортні розв`язки.
Тобто, земельна ділянка площею 0,0200 га, кадастровий номер 5323455100:30:004:0514, на якій встановлений земельний сервітут площею 0,0040 га, для розміщення тимчасової споруди, для провадження підприємницької діяльності та прилеглої території до нього, на якій знаходиться тимчасова споруда по вулиці Центральній, знаходиться в межах червоних ліній та розміщена ближче ніж 5 метрів до проїзної частини.
Отже, розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності повинне відповідати усім вимогам закону, містобудівної документації, будівельним, санітарним, протипожежним, екологічним та іншим нормам, державним стандартам і правилам, локальним нормативно - правовим актам органів місцевого самоврядування та іншим актам, дотримання яких вимагається під час перевірки намірів замовника щодо розташування таких споруд.
Недотримання встановлених законодавством вимог до розміщення тимчасових споруд погіршує умови для життєдіяльності територіальної громади в цілому та кожного її члена окремо, може загрожувати протипожежній, санітарній та екологічній безпеці тощо, а у спірних правовідносинах - безпеці учасників дорожнього руху та відвідувачів таких споруд, негативно впливає на безпечні для життя і здоров`я умови перебування на території відповідного населеного пункту, створює ризики настання аварій, інших надзвичайних ситуацій.
Отже, укладання договору на новий строк або його продовження є порушенням приписів статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги» та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад. 
При вирішенні спорів щодо поновлення прав на землю, суд повинен враховувати відповідність подальшого використання ділянки містобудівній документації та інтересам громади. Оскільки розміщення ТС у межах червоних ліній та зони ТР-1 прямо заборонено (п. 27 Постанови КМУ № 198), поновлення договору призвело б до триваючого порушення публічного порядку.
Тобто, зміни в містобудівній документації (зокрема, затвердження нового Генерального плану міста чи Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд), затверджені проєкти, які унеможливлюють подальше розміщення ТС (зокрема, розширення проїзної частини чи облаштування зупинки громадського транспорту на місці ТС), інші обставини, що впливають на благоустрій чи безпеку - є підставою не продовжувати строк дії паспорта прив`язки ТС, а вирішувати питання його переоформлення.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.09.2025 у справі № 560/5049/24.
Отже, посилання позивача на принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі та захист набутих прав є безпідставними, оскільки право на розміщення тимчасової споруди не є безстроковим і не набуває ознак стабільного речового права. Навпаки, воно має похідний, строковий та умовний характер і безпосередньо залежить від чинності паспорта прив`язки та відповідності містобудівній документації, актуальній на момент його продовження або переоформлення.
З огляду на викладене, відсутність чинного паспорта прив`язки тимчасової споруди станом на момент звернення до суду та враховуючи те, що згідно з Планом зонування території селища Нові Санжари, земельна ділянка, на якій встановлений земельний сервітут фізичної особи - підприємця Грудіна Андрія Вікторовича, для розміщення тимчасової споруди, для провадження підприємницької діяльності та прилеглої території до нього, по вулиці Центральній, 46 Б, селище Нові Санжари, знаходиться в межах червоних ліній вулиці, суд не вбачає правових підстав для подальшого розміщення тимчасової споруди та поновлення договору.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в позові.
Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.05.2026.

Суддя Дмитро СІРОШ