Справа № 420/2864/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючої судді - Бойко О.Я.,
розглянув у письмовому загальному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, Міністерства оборони України, про визнання протиправним та скасування наказу.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивачки, ОСОБА_1 , до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи Міністерства оборони України, у якій позивачка просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 844 від 24.09.2025 «Про результати службового розслідування за фактом невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.07.2025”, в частині, що стосується , ОСОБА_1 .

ІІ. Аргументи сторін

а) Позиція позивачки

Позивачка стверджує, що службове розслідування щодо неї було проведено поверхнево, невсебічно та упереджено.

Відповідач не надав належної правової оцінки фактам, викладеним у поясненнях командирів, і фактично приховав недоліки в роботі керівництва військової частини щодо організації процесу здачі-прийому справ і посад.

Позивачка посилається також на безпідставність звинувачень її у незавершенні процедури здачі справ і посад. Відповідач не взяв до уваги, що згідно з її рапортом від 08.09.2025, станом на 06.09.2025 року вона фактично здала справу і посаду за наказом.

Позивачка підкреслює, що її дії не потягли за собою жодних негативних наслідків чи матеріальних збитків для держави чи військової частини. Тобто розслідуванням не була встановлена вина, не враховані пом`якшуючі чи обтяжуючі обставини.

Також вона посилалася на те, що обіймала звичайну штатну посаду (радіотелефоніст) і не виконувала організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, які б надавали їй статус «військової посадової особи». Чинне законодавство не визначає порядку здачі посади, справ і майна для штатних посад, які не є матеріально-відповідальними особами. Тому звинувачення відповідача є необґрунтованими.

(б) Позиція відповідача

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що службове розслідування було проведено всебічно та в повному обсязі, тому прийнятий спірний наказ є законним.

Відповідач стверджує, що позивачка у період з 10.07.2025 по 06.09.2025 не виконала обов`язок щодо здачі справ та посади перед звільненням у запас.
Вказує на те, що позивачці необхідно було особисто здати на речовий склад військової частини НОМЕР_1 бронежилет та бойовий балістичний шолом, які є інвентарним майном, для чого прибути на речовий склад, де у її присутності начальнику складу необхідно було перевірити комплектність та відповідність даним облікових документів.
Здійснення зазначеної господарської операції оформлюється шляхом складання накладної або здавальної відомості, в якій позивачка та начальник складу як особи, які здійснили господарську операцію, мали поставити свої особисті підписи.
Після здачі зазначеного інвентарного майна на склад військової частини позивачці необхідно отримати атестат військовослужбовця на речове майно, який в подальшому мав бути наданий нею до відповідного ТЦК та СП при постановці на військовий облік.
При отриманні атестату військовослужбовець має своїм особистим підписом підтвердити правильність даних, зазначених в атестаті та картці обліку майна, виданого в особисте користування. Отже, для здачі інвентарного майна, наданого позивачу в користування на період військової служби, та належного оформлення відповідних первинних документів їй необхідно було прибути особисто до речової служби військової частини або доручити вчинення зазначених дій визначеній нею особі, видавши їй належно оформлену довіреність на право вчинення таких дій та підпису зазначених документів від її імені відповідно до чинного законодавства України.
Позивачка не здала на речовий склад інвентарне майно (бронежилет та бойовий балістичний шолом), попри письмове повідомлення від військової частини про необхідність особистого прибуття для перевірки комплектності майна.
Службовим розслідуванням встановлено наявність вини у формі непрямого умислу, що призвело до порушення низки статей Статуту внутрішньої служби.
ІІІ. Процесуальні дії у справі

11.02.2026 суд відкрив загальне позовне провадження у справі.
12.03.2026 суд ухвалив задовольнити клопотання позивачки та викликав свідка ОСОБА_2 в судове засідання, у решті вимог клопотання відмовити. Суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.
31.03.2026 суд ухвалив відкласти розгляд справи через необхідність отримати інформацію пов`язану з викликом свідка.
07.04.2026 суд ухвалив задовольнити заяву представника відповідача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
09.04.2026 суд ухвалив викликати свідка ОСОБА_3 та відклав розгляд справи.
05.05.2026 суд ухвалив визнати поважними причинами неподання позивачкою доказів до розгляду справи по суті та залучив їх в матеріали справи та відмовив у задоволенні її клопотання про витребування доказів. 
02.06.2026 суд ухвалив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.
IV. Обставини, встановлені судом

Позивачка проходила військову службу на посаді радіотелефоніста відділення управління командира батареї 2 мінометної батареї НОМЕР_2 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.05.2025 р. №124.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.07.2025 р. № 60-РС (за рапортом позивача) старшого матроса ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - через сімейні обставини або з інших поважних причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають (дітей) віком до 18 років (пункт 7 наказу).

09.08.2025 позивачка подала на Гарячу лінію Міністерства оборони України скаргу на відповідача, в якій просила негайно вжити заходів щодо припинення порушення її прав та організації її звільнення з виключенням із списків особового складу.

10.08.2025 р. позивачка через застосунок "Армія +" в електронній формі подала рапорт про здачу посади який, відповідно до повідомлення, був відхилений з причини - "вийшли терміни опрацювання".

Листом від 17.08.2025 р. № 1604/7319 відповідач повідомив позивачку про те, що їй необхідно здати бронежилет та бойовий балістичний шолом для чого треба прибути на речовий склад військової частини НОМЕР_1 , розташований в АДРЕСА_1 , де у її присутності буде перевірено його комплектність та відповідність даним облікових документів. Здійснення зазначеної господарської операції оформлюється шляхом складання накладної або здавальної відомості, в якій ОСОБА_1 та начальник складу як особи, які здійснили господарську операцію, мають поставити свої особисті підписи. При отриманні атестата позивач має своїм особистим підписом підтвердити правильність даних, зазначених в атестаті та картці обліку майна, виданого в особисте користування. Отже, для здачі інвентарного майна, наданого позивачці в користування на період військової служби, та належного оформлення відповідних первинних документів позивачці необхідно прибути особисто до речової служби військової частини НОМЕР_1 або доручити вчинення зазначених дій визначеній особі, видавши їй належно оформлену довіреність на право вчинення таких дій та підпису зазначених документів від імені позивача відповідно до чинного законодавства України.
29.08.2025 р. начальник стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 подав своєму безпосередньому начальнику рапорт, в якому доповів про невиконання позивачкою обов`язків, які покладаються на військовослужбовця у разі видання відповідним командиром наказу про її звільнення в запас та просив скасувати пункт 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.07.2025 р. № 60-РС як нереалізований.

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 31.08.2025 р. № 251 у зв`язку зі зміною штатної структури військової частини НОМЕР_1 старшого матроса ОСОБА_1 призначено на посаду радіотелефоніста відділення управління командира батареї мінометної батареї НОМЕР_2 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_1 .
За наказом командира військової частини від 31.08.2025 р. № 1165 "Про призначення службового розслідування за фактом невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.07.2025 р. №60-РС" начальником групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_4 проведено службове розслідування з метою встановлення причин, умов та обставин невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.07.2025 р. №60-РС щодо звільнення з військової служби старшого матроса ОСОБА_1 , радіотелефоніста відділення управління командира батареї 2 мінометної батареї НОМЕР_2 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_1 , а також встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною скоєння правопорушення.
Відповідно до відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2026 на запит позивачки станом на 11.07.2025 у користуванні позивачки перебувало інвентарне майно, яке належало до здачі при звільненні : жилет для бронеплит Mehler Body Armour і бронеплити керамічні Р10 7.62х39FMj/PB/Fec – 2шт.
Відповідно до вказаного листа, зазначене майно було отримано військовослужбовцем під час проходження військової служби, що підтверджується речовим атестатом від 19.02.2025 №417.
02.09.2025 вказане майно позивачка особисто здала на склад речової служби військової частини. Станом на 03.09.2025 відповідно до вказаного листа заборгованість по майну речової служби за позивачкою була відсутня.
24.09.2025 за результатами службового розслідування констатовано порушення позивачем вимог ст.ст.28, 29, 30, 35, 37, 58, ч.ч.5, 10 ст.59, ст.127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента від 10.12.2008 р. № 1153; п.9.1.1 "Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України" затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 р. № 300; п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 р. № 40; п.10 ст.29 Інструкції з організації речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 р. № 232; примітки 8 до норми № 1 забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 р. № 232; ст.2, п.3 ч.3 Розділу ІІ, ст.57 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 р. № 440, а також порушення службової дисципліни, передбаченої абзацами 6 та 7 ст.3, абзацами 2 ст.4, ч.ч.2, 6 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.09.2025 р. № 844, службове розслідування за фактом невиконання позивачкою наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.07.2025 р. №60-PC завершено, а радіотелефоніста відділення управління командира батареї мінометної батареї 4 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_1 старшого матроса ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "догана".

V. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. 

З огляду на спірний висновок службового розслідування, відповідач посилається на два основні аспекти невиконання наказу, що лягли в основу порушення службових обов`язків позивачкою:

- в частині нездачі справ та посади;

- в частині нездачі інвентарного майна військової частини, яке їй було надано в тимчасове користування для виконання службових обов`язків.

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч.3 ст.1 Закону № 2232-ХІІ).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 р. №548-XIV (далі - Статут).

Приписами ст.ст. 28-30 Статуту визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Частина 6 Дисциплінарного статуту закріплює право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Звільнення військовослужбовців з військової служби регулюється Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі – Положення №1153/2008).
Згідно до п.242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Відповідно до п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 р. № 40, у Збройних Силах України створюються такі види документів: наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Обхідний лист документ, в якому зазначено структурні підрозділи, керівники яких мають засвідчити відсутність заборгованості військовослужбовця (працівника) перед ними.

Відповідно до п.15 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 р. № 280 (далі - Інструкція № 280), виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки: військовослужбовців, звільнених з військової служби, призначених для проходження військової служби до інших військових частин (у тому числі на посади національного контингенту, як національного персоналу, що не входить до складу національного контингенту, до багатонаціональних органів військового управління, до дипломатичних представництв України, а також направлених на навчання (для підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації) за кордоном та в інших цілях передбачених законами строком понад один рік), зарахованих на навчання до військових навчальних закладів, обраних народними депутатами України, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів із залишенням на військовій службі, а також направлених для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування), - з дня вибуття.

Згідно до абз.10 п.29 розділу V Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 р. № 232, у разі звільнення військовослужбовців з військової служби у запас або відставку в особливий період, у їх власність дозволяється залишати видані предмети речового майна особистого користування та інвентарне майно, вказані у відповідних примітках до Норм забезпечення. Інше інвентарне майно здається на речовий склад військової частини.

Приміткою 8 до норми № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (бойовий єдиний комплект (БЄК)) передбачено, що при звільненні з військової служби в запас або відставку в особливий період військовослужбовцям всіх категорій (окрім військовослужбовців базової військової служби) залишаються у їх власність інвентарні предмети речового майна, які перебували в його користуванні на день звільнення, за виключенням: бронежилета модульного або полегшеного, чохла для бронежилета модульного або полегшеного, шолома бойового балістичного, чохла для шолома бойового балістичного.

Пунктом 57 розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 р. № 440 визначено, що військовослужбовці здають зброю та інвентарне майно, яке за ними обліковується, на склади військової частини за накладною (вимогою) або за роздавальними (здавальними) відомостями, які виписуються у відповідній службі забезпечення військової частини. Відповідно до пунктів 2 та 3 розділу ІІ тієї ж Інструкції накладні та здавальні відомості, а також атестати є первинними документами. Оформлювальна частина первинного документа має містити: дати складання, підпису та затвердження первинного документа; найменування посад осіб, які його підписали, їх особисті підписи, військове звання, прізвище та ініціали.

З аналізу положень наведеного законодавства випливає, що військова дисципліна не є абстрактною категорією, а полягає у конкретному, безумовному та сумлінному виконанні наказів командирів і вимог статутів. Специфіка військової служби в умовах особливого періоду вимагає від військовослужбовця найвищого ступеня відповідальності за стан ввіреного майна та дотримання процедурних порядків.
Також відповідно до процитованих норм права є очевидним, що після видання наказу про звільнення в запас у військовослужбовця виникає обов`язок здати справи та посаду й відповідно усе військове (інвентарне) майно, що за нею закріплене, отримати обхідний лист.
Суд погоджується з аргументами позивачки, що Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, яке встановлює обов`язок для посадових осіб здати справи та посаду у десятиденний строк, та на яке посилається відповідач, не поширюється на неї оскільки вона не є військовою посадовою особою.

Так, відповідно до п.9.1.4 цього Положення строк приймання і здавання справ і посади визначається іншим посадовим особам старшим начальником (але не більше 10 днів).

В свою чергу відповідно до п.12 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: «Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством».

Відповідно до роз`яснень термінів Міністерством юстиції в листі від 03.11.2006 №22-48-548 : «Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном. Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо».

Враховуючи посаду позивачки радіотелефоніста, відповідач не довів, що вона була уповноважена на управління чи розпорядження державним майном.

Таким чином, з урахуванням процитованих норм права випливає, що позивачка не є військовою посадовою особою.

Однак, суд ще раз звертає увагу на процитований вище п.242 Положення №1153/2008, який встановлює обов`язок військовослужбовця здати посаду.

Разом з тим ні Положення №1153/2008, ні інше чинне законодавство не встановлює конкретні строки здачі посади військовослужбовцями. Відповідач не зазначав та не довів суду, що для позивачки були встановлені та доведені конкретні строки, в які вона була зобов`язана здати посаду і справи. Також матеріали службового розслідування не містять в собі інформацію про те, в які конкретно строки позивачка була зобов`язана здати справи та посаду.. 

З огляду на матеріали справи , 10.08.2025 позивачка через застосунок "Армія +" в електронній формі подала рапорт про здачу посади який, відповідно до повідомлення, був відхилений з причини - "вийшли терміни опрацювання". Тобто на дату проведення службового розслідування та прийняття спірного наказу позивачка подавала рапорт про здачу посади.

Так само, відповідно до матеріалів справи станом на дату проведення службового розслідування та видання спірного наказу відповідачкою було здане речове майно на склад речової служби (02.09.2025) , заборгованість по майну речової служби була відсутня. Проте відповідач при подальшому проведенні службового розслідування та видачі спірного наказу (24.09.2025) ці факти не врахував. При цьому суд ще раз звертає увагу, що відповідач, зазначаючи про нездачу посади та речового майна у строки, їх не називає.

Також суд зазначає, що впродовж розгляду справи відповідач посилається, як на невиконання службових обов`язків, на нездачу позивачкою на речовий склад військової частини бронежилету та бойового балістичного шолому. Проте ні матеріали службового розслідування, ні матеріали справи не містять в собі інформацію та докази про те, що позивачка отримувала це майно під час проходження нею служби.

Крім того, суд зазначає, що П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові у справі №420/29793/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оброни України, про визнання протиправною бездіяльність щодо не виключення позивачки зі списків особового складу на підставі наказу від 10.07.2025 (який є спірний у справі, що розглядається) встановив наступні обставини.

Суд вказав, що результати службового розслідування щодо позивачки за фактом невиконання нею наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по особовому складу) №60-РС від 10.07.2025 про звільнення не містять інформації про інвентарне майно військової частини, яке було надано їй в тимчасове користування для виконання службових обов`язків та несення служби.

Підстав для притягнення позивачки до матеріальної відповідальності службовим розслідування не встановлено, що свідчить про недоведеність обґрунтованості рапорту начальника стройової частини відділення персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2025, яким він клопотав перед начальником відділення персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 скасувати п. 7 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 10.07.2025 №60-РС з метою унеможливлення переплати грошового забезпечення.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені в рішенні суду, що набуло законної сили, не доказуються при вирішенні іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, сто воно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже на підставі викладеного суд робить висновок про необґрунтованість висновків службового розслідування та відповідно наказу про його результати, а відтак – вважає спірний наказ протиправним.
VI. Судові витрати

Оскільки позивачка, як військовослужбовець звільнена від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд не здійснює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 844 від 24.09.2025 «Про результати службового розслідування за фактом невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.07.2025”, в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО