Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

Справа № 126/752/26
Провадження № 2/126/1117/2026
"18" червня 2026 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Губко В. І. 
секретар Бурлака А. І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велфін", треті особи: приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Бершадський відділ державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 92401 від 15.07.2021, вчинений приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та стягнути з ТОВ "Велфін" безпідставно набуті грошові кошти в сумі 84973,00 грн.             Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 92401 про стягнення з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "велфін" коштів в сумі 137 243,35 грн. На підставі вищевказаного оскаржуваного виконавчого напису, 20.08.2021 Бершадським відділом державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення та було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66575138. Позивач вважає вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм законодавства, зокрема, ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172, а саме: оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, однак нотаріус не врахував, що вчинення виконавчого напису було можливо лише на підставі оригіналу нотаріального посвідченого договору; сума заборгованості не є безспірною, проте нотаріус не перевірив безспірність вимог стягувача; приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення стягувачем та отримання боржником повідомлень щодо наявності заборгованості за кредитним договором та вимог про виконання зобов`язань за цим договором; кредитний договір на підставі якого вчинявся напис, який був укладений між  ОСОБА_1 та ТОВ "Велфін" - нотаріально не посвідчувався, позивач не підписував ніяких договорів, згідно ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування", обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачу, покладається на кредитодавця, отже відповідач має надати суду такий договір, або довести таке в суді.
На підставі даного виконавчого напису державним виконавцем було стягнуто з позивача кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, як безпідставно набуті.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 06.04.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.
Відповідач відзив на позов у визначений ухвалою суду строк, не надав.
Треті особи своїм правом на надання пояснень не скористалися.
23.04.2026, позивач ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій зазначив, що після подання позову його адвокатом отримано відповідь від Бершадського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо розподілу стягнутих коштів за виконавчим документом. Із наданої відповіді вбачається, що з позивача на користь відповідача за виконавчим документом було стягнуто кошти в сумі 59 994 грн. Уточнені позовні вимоги позивач підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. 
Представник третьої особи, Бершадського ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області, головний державний виконавець Варгоцький А.І. надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. При вирішенні справи поклався на розсуд суду. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про час і місце розгляду справи в суді, про причини неявки не повідомили.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 92401 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Велфін" коштів в сумі 137 243,35 грн.
20.08.2021, старшим державним виконавцем Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницького) було відкрито виконавче провадження № 66575138 на підставі виконавчого напису № 92401 від 15.07.2021, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Велфін" заборгованості в розмірі 137 243,35 грн.
Згідно з листом Бершадського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 30.03.2026 № 2496, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 66575138 з примусового виконання виконавчого напису № 92401 від 15.07.2021, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Велфін» заборгованості в сумі 137 243,35 грн.
Із вказаного листа вбачається, що станом на 30.03.2026 на користь ТОВ «Велфін» стягнуто та перераховано 59 994,00 грн, що підтверджує факт примусового стягнення з позивача грошових коштів на підставі оспорюваного виконавчого напису та є належним доказом розміру коштів, фактично отриманих ТОВ «Велфін».
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.
10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.
Так, виконавчий напис від 15.07.2021 було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14.
Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису ТОВ "Веллфін", не був посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. були відсутні правові підстави для прийняття у ТОВ "Веллфін" документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису.
Велика Палата Верховного Суду 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 ухвалила постанову в якій зазначено, що подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
Однак, матеріали справи не містять доказів надсилання відповідачем та отримання позивачем вимоги про погашення заборгованості.
Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи те що відповідачем не спростовано, що кредитний договір на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріально не посвідчений та не надано доказів безспірності вчиненого виконавчого напису, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.    
Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь безпідставно набутих коштів у розмірі 59 994,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст. 1213 ЦК України).         Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов до висновку про наявність порушень вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису № 92401 від 15.07.2021, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, то в силу положень ст.1212 ЦК України відповідач, як стягувач за даним виконавчим написом, зобов`язаний повернути кошти, отримані на виконання оспорюваного виконавчого напису в сумі 59 994,00 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір, від сплати якого позивача було звільнено, підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог.
У зв`язку з цим судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.
Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Кожом`яненко В.В. укладено Договір про надання правової допомоги № 204/26 від 23.03.2026.           Відповідно до п.3.1 вказаного договору за послуги щодо надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар у розмірі 15 0000 грн. 
Пунктом 3.2 вказаного договору визначено, що за домовленістю сторін оплата правової допомоги буде здійснюватися шляхом післяплати, протягом 5-ти днів з дня оголошення судом першої інстанції рішення, незалежно від результату розгляду справи.           Судом встановлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), справа має для позивача важливе значення. Підстав для їх зменшення, суд не вбачає, оскільки вони відповідають категорії даної спору, втраченим часом та наданим послугам. Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову.      На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 12, 81-82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ :
Позов  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велфін", треті особи: приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Бершадський відділ державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, задовольнити повністю.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 92401 від 15.07.2021, вчинений приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Велфін" в сумі 137 243,35 грн (сто тридцять сім тисяч двісті сорок три грн. 35 коп.).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велфін" (код ЄДРПОУ:39952398) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 59 994,00 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири грн.00 коп.).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велфін" на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правчину допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велфін" на користь держави судовий збір в сумі 2662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн.) грн. 40 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106 Код ЄДРПОУ 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя В. І. Губко