Справа № 308/4878/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 травня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого Собослоя Г.Г.,
суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2025 року у цивільній справі № 308/4878/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 9528663 від 09.01.2024 в розмірі 34 250 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.01.2024 між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №9528663, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено.
ТОВ «Мілан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.
Крім цього, відповідно до умов кредитного договору, 28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 9528663 від 09.01.2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем.
Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним Договором № 9528663 від 09.01.2024 було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 28.05.2024 р.
Сума заборгованості Відповідача становила 34 250,00грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 28.05.2024 р. З них: 
1.??? прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 10000,00 грн. 
2.??? прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 23250,00 грн. 
3.?? ?прострочена заборгованість за комісією становить - 1000 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість в розмірі 34 250,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 червня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 9528663 від 09.01.2024 року, в сумі: 34 250, 00грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за заявою відповідача правоохоронними органами відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайських дій та викрадення коштів ОСОБА_1 , що свідчить про повну відсутність волевиявлення сторони на укладення спірних кредитних договорів. Апелянт наголошує на недопустимості наданих Позивачем паперових роздруківок, оскільки вони не є первинними бухгалтерськими документами, не містять підпису Відповідача та не підтверджують факт отримання ним кредитних коштів чи приналежності платіжної картки. Крім того, скаржник вказує на порушення процедури укладення електронного правочину: відсутність у Позивача статусу кваліфікованого надавача електронних послуг (ст. 16 Закону про ЕДП), неможливість ідентифікації підписанта на планшеті та відсутність доказів вручення примірника договору. На думку Апелянта, Позивачем також не доведено статус належного кредитора через відсутність підтвердження оплати за договором факторингу, а нарахування відсотків та пені є безпідставним через їх неузгодженість в анкеті-заяві.
У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зауважує, що відкрите досудове кримінальне провадження не доводить те, що щодо відповідача дійсно було скоєно кримінальне правопорушення, оскільки у даній справі не відкрито кримінальне провадження. ОСОБА_1 не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком № НОМЕР_1 на спростування обставин отримання 09.01.2024 кредиту у сумі 10 000 грн. Також вказує на те, що доказом надання грошових коштів є також копія платіжного доручення від 09.01.2024 № 9528663, у якій вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку нараховані кошти, де, зокрема, сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1. Договору.
Згідно з частиною 1статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.
З такими висновками суду погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.01.2024 в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит № 9528663 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , що підтверджено довідкою про підписання договору позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 383985 за допомогою мобільного телефону, що використовувався від імені позичальника, з номером НОМЕР_2 (а.с. 12 - 20)
Договір укладено та підписано у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Вказаним договором сторонами було погоджено суму кредиту в розмірі 10 000 грн. (п. 1.2.); строк кредиту, який складає 105 днів з 09.01.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.01.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 23.04.2024 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.п. 1.3, 1.3.1., 1.3.2).
Умовами договору встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 1000 грн одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1 Договору), проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2550 грн, які нараховуються за ставкою 1,7 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2 Договору); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 20 700 грн, які нараховуються за ставкою 2,3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3 Договору).
Умовами договору встановлено розміри та порядок сплати процентів та термін кредитування.
Згідно з п.1.4. Договору Термін повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 24.04.2024.
Згідно з пунктом 2.1. договору, кошти надаються Товариством безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Відповідно до платіжного доручення № 119853354 ТОВ «Мілоан» 09.01.2024 перерахувало на рахунок ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) 10 000 гривень (а.с.22).
З наданої позивачем Анкети-заяви № 9528663 вбачається, що процес укладання електронного кредитного договору супроводжувався відповідними етапами в ІТС товариства, зокрема: заповненням заяви, проходженням автоматичної перевірки, здійсненням скорингу та безпосереднім підписанням договору сторонами (а.с. 21).
28.05.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 106-МЛ, відповідно до якого право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 24-28).
Відповідно до реєстру боржників за договором Факторингу № 106-МЛ від 28.05.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором № 9528663 від 09.01.2024 до відповідача в сумі 34 250,00 грн., з яких 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 225,00 грн сума заборгованості за відсотками та 1000 грн. комісія (а.с. 31).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Встановлено, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У справі, що переглядається, встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору.
Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відтак, твердження ОСОБА_1 , що позивачем не доведено підписання відповідачем договору про споживче кредитування на умовах визначених цим договором, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
В преамбулі договору зазначено особисті дані ОСОБА_1 - реквізити паспортного документу, адреса місця реєстрації, РНОКПП. Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 в зазначеному договорі матеріали справи не містять.
Посилання апелянта на відкриття кримінального провадження за фактом шахрайства та внесення відомостей до ЄРДР не підтверджує вчинення злочину та не спростовує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Оскільки матеріали справи не містять вироку щодо встановлення шахрайських дій третіх осіб, а докази втрати Відповідачем контролю над засобами ідентифікації (сім-карткою, картковим рахунком) у момент укладення договорів відсутні, факт звернення до поліції не звільняє боржника від виконання зобов`язань
Крім того, Відповідач не надав суду доказів того, що він звертався до банківської установи із заявою про викрадення сім-картки, блокування фінансового номера телефону або несанкціонований доступ до карткового рахунку безпосередньо в період укладення спірних договорів.
Спростовуючи доводи про неналежність паперових роздруківок та порушення процедури ідентифікації, колегія суддів зазначає, що ЗУ «Про електронну комерцію» прямо прирівнює електронний підпис одноразовим ідентифікатором до власноручного підпису, а паперову копію такого документа - до письмового доказу.
Твердження про неможливість ідентифікації підписанта на планшеті та відсутність примірника договору також відхиляються колегією суддів, оскільки вчинення дій у системі за допомогою верифікованого номера телефону є презумпцією волевиявлення клієнта, а доступ до примірника договору забезпечується через особистий кабінет. 
Щодо підставності заявлених вимог позивачем як належним кредитором.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно із ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Доводи апелянта про відсутність доказів оплати за договором факторингу як підстави для визнання переходу права вимоги недійсним, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Правомочність нового кредитора перед боржником підтверджується договором відступлення права вимоги та Реєстром боржників, де зафіксовано дані Відповідача. Питання наявності чи форми оплати між первісним та новим кредиторами регулюється виключно умовами їхнього договору та не впливає на дійсність відступлення права вимоги відносно боржника. Презумпція правомірності договору факторингу (ст. 204 ЦК) не спростована, а отже, вимоги Позивача є законними (постанова Верховного суду від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25) 
Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, - залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 травня 2026 року.
Головуючий:
Судді: