Справа № 683/1618/26
2/683/1367/2026 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої-судді Кутасевич О.Г., 
за участі секретаря судового засідання Братенка В.В. 

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1618/26, 2/683/1367/2026 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грицай Леонід Миколайович до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,
в с т а н о в и в: 

22 травня 2026 року адвокат Грицай Л.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить стягувати з останнього на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментах на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 лютого 2025 року по 01 травня 2026 року у розмірі 197626,80 грн, а також витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 9000 грн.
В обґрунтування заявленого позову вказує, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 05 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 
14 серпня 2020 року Старокостнянтинівським відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного рішення. Відповідач аліменти на утримання дочки у встановленому судом розмірі не сплачує, внаслідок чого за період з 01 лютого 2025 року по 01 травня 2026 року утворилась заборгованість в сумі 84539,75 грн.
Посилаючись на вимоги ст.196 СК України, вказує, що позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 % заборгованості.
Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2025 року по 01 травня 2026 року становить 197626,80 грн, які просить стягнути з відповідача, а також 9000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивачки адвокат Грицай Л.М. подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого повторно 31 травня 2024 року.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 02 липня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, залишено позивачці ОСОБА_4 прізвище ОСОБА_5 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 05 серпня 2025 року змінила своє прізвище на ОСОБА_1 .
Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 05 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Вищезазначене судове рішення суду з 04 серпня 2020 року перебуває на примусовому виконанні у Старокостянтинівському відділі державної виконавчої служби Хмельницького району Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 13 травня 2026 року заступником начальника відділу Шимкович Л. станом на 01 лютого 2025 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, за період з 01 лютого 20205 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 станом на 01 травня 2026 року становить 84539,75 грн.
Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Частиною 9 статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.
Як передбачено частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що одним із основних обов`язків батьків є матеріальне утримання дитини, тобто забезпечення дитини мінімально необхідними благами, які необхідні для її життя та виховання.
У разі ухилення батьків від виконання зобов`язання утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття суд може присудити з них на користь іншого з батьків або законного представника, з яким проживає дитина, кошти на її утримання (аліменти).
У разі виникнення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), виконавець обчислює її розмір виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 січня 2022 року (справа №711/679/21) виснував, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» (в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України) означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі №161/5211/22, для застосування зазначеної вище санкції (стягнення неустойки) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13 травня 2026 року станом на 01 лютого 2025 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, за період з 01 лютого 20205 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 станом на по 01 травня 2026 року становить 84539,75 грн.
Проте, представником позивача заявлено до стягнення 197626,80 грн пені, яка розрахована з виходячи з розміру заборгованості за місяць, помножена на кількість днів прострочення за один місяць, що не відповідає зазначеним вимогам. 
Тобто при здійсненні розрахунку відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, наведений представником позивача розмір заборгованості по пені має бути більшим, оскільки пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Разом з тим, наведений позивачкою розмір заборгованості перевищує розмір заборгованості за вказаний період, за який вона нарахована.
Оскільки розмір пені не може перевищувати 100 відсотків простроченої заборгованості за аліментами за вказаний період, на яку ця неустойка нараховується, тому з урахуванням вимог ст.196 СК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 84539,75 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2025 року по 01 травня 2026 року включно.
При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
На підставі договору про надання правничої допомоги №05/2026 від 18 травня 2026 року адвокат Грицай Л.М. надавав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу по наданню консультації, збиранню доказів, підготовку позову загальною вартістю 5250 грн, за участь у судовому засіданні та підготовці клопотань, ОСОБА_1 мала сплатити адвокату ще 3000 грн. Вказані послуги адвоката відповідно до умов договору сплачуються після набрання рішенням суду законної сили.
Ураховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності адвоката, а тому суд уважає, що послуги, заявлені адвокатом послуги вартістю 3000 грн фактично надані не були. 
Тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у вказані справі мають становити 6000 грн.
При подачі позову ОСОБА_1 звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір», позов заявлено на суму 197626,80 грн, задоволено частково на суму 84539,75 грн тобто на 42,78 %, (84539,75х100:197626,80), а тому з відповідача на користь держави слід стягнути 569,48 грн (1331,20 х 42,78%) судового збору та на користь позивачки 2566,80 грн (6000 х 42,78%) витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грицай Леонід Миколайович задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 84539,75 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2025 року по 01 травня 2026 року включно, а також 2566,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_2 , 569,48 грн на користь держави судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Текст рішення складено 22 червня 2026 року.

Суддя