Справа № 369/15006/25
Провадження № 2-о/369/177/26
РІШЕННЯ
Іменем України

07.07.2026 року        м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В. за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами окремого провадження цивільну справу № 369/15006/25 за заявою ОСОБА_1 , Зацікавлена особа: Боярська міська рада Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю,-
ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі Заявник), звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_2 . Зацікавлена особа – Боярська міська рада Київської області.
Свою заяву Заявник мотивував тим, що він та померла ОСОБА_3 проживали спільно, вели спільне господарство, останні 12-13 років до моменту смерті ОСОБА_3 за однією адресою: АДРЕСА_1 . Заявник та пані ОСОБА_3 не мали іншої сім`ї та інших зареєстрованих шлюбів. 
Під час спільного проживання Заявник та ОСОБА_3 відносилися один до одного з усією турботою, взаємоповагою, оскільки їх поєднував тісний емоційний зв`язок, вели спільний бюджет, проводили вільний час, спільно турбувались про майно, спільно виконували хатні справи та роботу на присадибній ділянці. 
Також Заявник ніс витрати на утримання майна ОСОБА_3 . Витрати у зв`язку із похованням також поніс Заявник. Інших близьких людей у ОСОБА_3 на момент смерті не було. Свою позицію Заявник підтвердив, зокрема:
- Актом про обстеження матеріально-побутових умов проживання Заявника від 09.06.2025 року – Додаток № 5 до Заяви;
- Довідка Церкви «Спасіння» про проживання Заявника сім`єю та ведення спільного господарства з померлою – Додаток № 7 до Заяви ,
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.11.2025 року відкрито окреме провадження у справі, призначено розгляд справи.
16.02.2026 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність Заявника та його представника.
У судове засідання представник заінтересованої особи Боярської міської ради Київської області не з`явився, про судове засідання повідомлявся належним чином.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт смерті підтверджено Свідоцтвом про смерть від 26 травня 2025 року № НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 , актовий запис №898.
Окрім ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований. На підтвердження в матеріалах справи є лист Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області про те, що за вказаною адресою по момент смерті ОСОБА_3 інші особи не значаться зареєстрованими.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, про що свідчить Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі про реєстрацію спадкової справи № 74154923 у Боярській державній нотаріальній конторі.
Відповідно до пояснень, що викладені в Заяві та підтверджені Актом про обстеження матеріально-побутових умов проживання Заявника від 09.06.2025 року – Додаток № 5 до Заяви, та Довідкою Церкви «Спасіння» про проживання Заявника сім`єю та ведення спільного господарства з померлою – Додаток № 7 до Заяви перебував поряд з померлою до моменту смерті, проживав однією сім`єю з нею, вів спільне господарство, проживав спільно в одному помешканні, підтримував у складні життєві часи, допомагав по господарству, утримував майно ОСОБА_3 та інше протягом 12-13 років поспіль Заявник. 
Так, Довідку Церкви «Спасіння» підписало шість членів Церкви «Спасіння» про те, що член вказаної Церкви ОСОБА_4 -Заявник, проживав і мав спільний побут як матір та син з ОСОБА_3 протягом останніх 13 перед її датою смерті років.
Згідно із Актом про обстеження матеріально-побутових умов проживання Заявника від 09.06.2025 року – Додаток № 5 до Заяви, що проведено було Депутатом Боярськї міської ради Фастівського району Київської області ОСОБА_5 , за участі двох свідків - сусідів встановлено, що Заявник дійсно проживав за адресою реєстрації ОСОБА_3 останні 13 років. Актом підтверджено, що ОСОБА_3 та Заявник проживали разом весь цей час та вели спільне господарство. Актом підтверджено, що Заявник взяв витрати із поховання ОСОБА_3 на себе.
Із змісту Заяви про встановлення факту, що має юридичне значення від 11.08.2025 року слідує наступне.
Заявник орієнтовно 12-13 років проживав спільно з померлою ОСОБА_3 , вони вели спільне господарство, останні 12-13 років до моменту смерті ОСОБА_3 за однією адресою: АДРЕСА_1 . 
Заявник та ОСОБА_3 не мали іншої сім`ї та інших зареєстрованих шлюбів. Під час спільного проживання Заявник та ОСОБА_3 відносилися один до одного з усією турботою, повагою, оскільки їх поєднував тісний емоційний зв`язок, вели спільний бюджет, проводили вільний час, турбувались про майно, спільно виконували хатні справи та роботу на присадибній ділянці. Також Заявник ніс витрати на утримання майна ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 вела малорухливий спосіб життя. В матеріалах справи наявні копії Висновків різних діагностичних закладів системи охорони здоров`я України, відповідно до яких підтверджено хворобу варикозного розширення вен у ОСОБА_3 та потреба відповідного лікуванні, а також догляду за нею через хворобу.
З пояснень Заявника, що викладені у Заяві про встановлення факту, що має юридичне значення слідує також наступне.
Заявник проживав спільно ОСОБА_3 мав спільний побут, вів спільне господарство турбувався про здоров`я та майно останні 12-13 років перед смертю ОСОБА_3 . Іншої сім`ї окрім сім`ї з пані ОСОБА_3 . ОСОБА_6 не мав та ОСОБА_3 також не мала іншої сім`ї.
Заявник та ОСОБА_3 проживали в одному будинку АДРЕСА_1 , відносилися один до одного з повагою, увагою до потреб та турботою, вели спільне господарство та спільний бюджет, піклувалися один про одного, спільно виконували хатню роботу та роботу по городу, спільно проводили відпустки, тощо. Заявника та ОСОБА_3 поєднував не тільки побут, а й тісний емоційний зв`язок, котрий проявлявся у взаємній турботі та забезпеченню потреб особистих, духовних та матеріальних й забезпечення потреб домогосподарства (будинку, прибудинкової території, саду, городу, затишку всередині будинку, тощо. Останні перед смертю роки ОСОБА_3 стала маломобільною (не виходила з будинку) всіма потребами домогосподарства, всіма побутовими потребами (від прибирання, покупок, робіт по будинку, саду, прання, прасування та приготування їжі) опікувався Заявник. Також Заявник піклувався про її лікування (щодо її візитів до лікарів, приймання ліків тощо).
Окрім цього з пояснень, що викладені в Заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, слідує, що Заявник перебував у дружніх стосунках із ОСОБА_3 та членами її родини із 1990 року. Знав її померлого чоловіка та обох зниклих без вісті дочок. Підтримував ОСОБА_3 у тяжкі для неї часи, особливо після похорон чоловіка, коли ОСОБА_3 залишилася зовсім самотньою. Саме після 13 листопада 2013 року орієнтовно Заявник та ОСОБА_3 почали жити однією сім`єю. До цього часу Заявник часто гостював у подружжя ОСОБА_3 та довгий час підтримував тісні дружні стосунки.
Тому в матеріалах справи знайшло підтвердження проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, взаємну турботу, турботу про домогосподарство тощо Заявника та ОСОБА_3 протягом 12-13 років.
Матеріалами справи підтверджено відсутність інших спадкоємців: 
Свідоцтвом про смерть – смерть 13.11.2013 чоловіка ОСОБА_3 – ОСОБА_7 , № НОМЕР_3 .
Підтверджено документально відсутність без вісті двох дочок ОСОБА_3 .
Також матеріалами справи підтверджено, що у Заявника відсутні інші шлюбні відносини – Свідоцтво про розірвання шлюбу № НОМЕР_4 .
Відповідно до Довідки про одержання праху від 27.05.2025 року та договорів із замовлення ритуальних послуг витрати із поховання ОСОБА_3 поніс Заявник.
В матеріалах справи знайшли своє документальне підтвердження понесення Заявником різних витрат, а саме, зокрема на: покупку продуктів, придбання для ОСОБА_3 ліків, оплату комунальних послуг, придбання рече для потреб спільного проживання, несення витрат із лагодження майна в будинку та інші.
Знайшло своє підтвердження те, що Заявника за довгі роки знають всі сусіди по АДРЕСА_1 , а пані ОСОБА_3 знають багато вірян Церкви «Спасіння», членом якої є Заявник.
Аналізуючи матеріали справи та опис життя Заявника та померлої ОСОБА_3 , а саме їхнє тривале сумісне життя разом можна охарактеризувати як сімейні правовідносини.
Так, сімейні правовідносини - це приватні відносини, урегульовані нормами сімейного права.
Це також і суспільні відносини (приватні відносини), що не врегульовані нормами сімейного права, але й не заборонені законодавством України.
Сімейні правовідносини-це насамперед особисті немайнові відносини. Так, це стосунки взаємної поваги, любові, моральної підтримки, на основі яких виникають майнові права та обов`язки.
Опис життя та матеріали справи підтверджують наявність між Заявником та ОСОБА_3 сімейних взаємовідносин, що не заборонені законодавством України.
Із врахуванням офіційних тлумачень Конституційного Суду України та доктринальних у Сімейному кодексі України (далі СК - України) на законодавчому рівні сформульовано визначення поняття сім`ї. Так, Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється, зокрема, і на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина 2, 4 статті 3 СК України). Відповідно до частини 3 статті 3 СК України права члена сім`ї має і одинока особа.
Таким чином законодавство України перш за все зазначає як наявність сімейних відносин спільне проживання, спільний побут, а також наявність взаємних прав та обов`язків.
Аналізуючи матеріали справи можна дійти висновку про те, що між Заявником та ОСОБА_3 існували домовленості щодо створення сім`ї, але створення їхньої сім`ї не було оформлено юридично відповідно до Сімейного кодексу України.
Про наявність сім`ї у відносинах/стосунках між Заявником та ОСОБА_3 свідчать турботливі довірительні відносини/стосунки між Заявником та ОСОБА_3 , спільне проживання не менше 5 років (12-13 років поспіль) наявність взаємних прав та обов`язків, що просліджуються у їхніх діях.
Заявник та померла ОСОБА_3 проживали разом поряд достатньо тривалий час, щоб усі оточуючі сприймали їх сім`єю та з боку спостерігали за їхньою турботою один про одного.
Постановами Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/679917, від 03.11.2020 у справі № 369752419 викладена позиція стосовно того, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною визначеною законом підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини/стосунки, які мають місце у випадку Заявника та ОСОБА_3 .
У випадку Заявника він мав два місця проживання: зареєстроване та фактичне за різними адресами.
Однак громадяни України можуть мати як фактичне місце проживання, так і зареєстроване, які можуть бути як за однією адресою, так і за різними адресами.
Сімейне законодавство України не зобов`язує мати місце проживання в таких випадках виключно за місцем реєстрації осіб.
Так, згідно із статтею 29 ЦК України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізична особа може мати кілька місць проживання та одне місце реєстрації. У розумінні статті 29 ЦК України місцем проживання особи є житло, в якому вона (особа) проживає постійно або тимчасово.
У випадку Заявника в матеріалах справи є Акт про те, що Заявник проживає однією сім`єю із ОСОБА_3 постійно не за місцем реєстрації, а у АДРЕСА_1 .
Згідно із статтею 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Інші взаємовідносини Сімейний кодекс України не регулює, але й не забороняє, як такі, що прямо не заборонені законодавством України.
Таким чином взаємовідносини Заявника та ОСОБА_3 не регулюються Сімейним кодексом України але прямо не заборонені законодавством України. Окрім цього такі взаємовідносини між Заявником та ОСОБА_3 прямо підпадають під визначення сім`ї, котре міститься у статті 3 СК України, а саме: Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таке визначення не пов`язує появу сім`ї із будь-якою реєстрацією. СК України наголошує на наявність тривалих взаємовідносин із спільним проживанням та побутом, а також наявністю взаємних прав та обов`язків. Іншого для визначення наявності сімейних взаємовідносин встановлювати не треба.
СК України розрізняє різні рівні сімейних правовідносин між учасниками таких відносин.
Виходячи із визначення поняття сім`я у СК України суд на підставі матеріалів справи дійшов висновку про наявність у взаємовідносинах між Заявником та ОСОБА_3 сімейних взаємовідносин, оскільки взаємовідносини між ними відповідають всім характеристиками визначення поняття Сім`ї відповідно до статті 3 СК України та прямо не заборонені чинним законодавством України.
Окрім цього, згідно із статтею 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя.
Учасники сімейних відносин не можуть мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінки та чоловіки мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (стаття 7 СК України).
Отже Сімейний кодекс України не тільки розмежовує як різні види взаємовідносин взаємовідносини у шлюбі та взаємовідносини у сім`ї, а й не заперечує наявність інших сімейних відносин, які не врегульовані СК України, але можуть існувати, оскільки не заперечуються моральними засадами суспільства та не суперечать чинному законодавству України.
Оскільки є сімейні взаємовідносини, котрі не врегульовані СК України, то до таких сімейних відносин слід застосовувати аналогію Закону та права.
Так, стаття 10 СК України зазначає, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, то до них застосовуються норми цього кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, то вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права).
Таким чином, на підставі вище викладених норм права та наявних у справі документів Суд дійшов висновку про те, що взаємовідносини між Заявником та ОСОБА_3 можна охарактеризувати як сімейні, застосувавши визначення поняття Сім`ї, що вказане у статті 3 СК України, додатково врахувавши довготривалість (12-13 років поспіль) сімейних взаємовідносин між Заявником та ОСОБА_8 (до моменту її смерті) та постійне перебування їх разом і поряд в одному помешканні у місті Боярка незалежно від того, що Заявник мав інше (зареєстроване) місце проживання, але не проживав за адресою реєстрації.
Окрім того, суд вважає за доцільне застосувати до характеристики взаємовідносин між Заявником та ОСОБА_3 аналогію закону, а саме статтю 3 СК України, встановивши між ними взаємовідносини як сімейні без обмеження їхніх прав та обов`язків за наслідками, а також застосувати аналогію права, оскільки їхні права тісно пов`язані із особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (стаття 14 СК України) та їхні сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані із особою й не можуть бути перекладені на іншу особу (стаття 15 СК України).
Згідно зі статтею 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення.
Встановлення факту проживання заявника однією сім`єю із померлою ОСОБА_3 не потребує відновлення втрачених документів.
Керуючись ст. ст. 4, 259, 263, 264, 265, 268, 293 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Боярська міська рада Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити повністю.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом останніх 12-13 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , дати її смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено: 07.07.2026 року.

Суддя        А.В. Янченко