Справа № 420/9281/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Катаєвої Е.В., 
за участю секретаря судового засідання - Пахолчак В.П., 
представника відповідача в режимі відеоконференцзв`язку - Вірченко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом П`ятого апеляційного адміністративного суду (просп. Лесі Українки 19-21 м. Одеса, 65039) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Госпітальна, 12г м. Київ, 01023), треті особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, Київська область, 01601) про визнання протиправною та скасування постанови, – 

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов П`ятого апеляційного адміністративного суду до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі – відповідач), треті особи ОСОБА_1 , Державна судова адміністрація України, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Лазаревої А.І. від 23.03.2026 року у ВП № 80578036 про стягнення виконавчого збору з П`ятого апеляційного адміністративного суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні Відділу ДВС перебуває виконавче провадження №80578036 з примусового виконання виконавчого листа №420/12364/25, виданого Одеським окружним адміністративним судом. 
Позивач зазначив, що ним 30.07.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/12364/25 від 30.05.2025 року здійснено розрахунок суддівської винагороди за період з 01 січня 2025 року по 30.05.2025 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений з 1 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн. Сума недонарахованої суддівської винагороди складає 487722,66 грн. 
Постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2026 року у ВП № 80578036 П`ятим апеляційним адміністративним судом не оскаржується. 
При цьому, державним виконавцем в окреме провадження виділено та винесено постанову ВП №80578036 від 23.03.2026 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 34588,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави за яких стягнення з боржника виконавчого збору не здійснюється, а саме - якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Позивач вважає, що в цьому випадку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року у справі №420/12364/25 в частині зобов`язання вчинити певні дії щодо коштів на користь працівника суду (судді), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI, а тому, виконавчий збір на підставі п. 3 ч. 5 статті 27 Закону № 1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується, а отже і відсутні підстави для винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору. 
Таким чином, П`ятий апеляційний адміністративний суд вважає, що постанова, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції від 23.03.2026 року №80578036 про стягнення виконавчого збору з П`ятого апеляційного адміністративного суду у розмірі 34588,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 02.04.2026 року повернуто без розгляду заяву П`ятого апеляційного адміністративного суду про забезпечення позову по справі у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору.
Ухвалою суду від 02.04.2026 року позов залишено без руху надано строк на усунення недоліків позову
Ухвалою суду від 15.04.2026 року відстрочено П`ятому апеляційному адміністративному суду сплату судового збору до розгляду справи по суті. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ, призначено справу до судового розгляду на 10 год 00 хв. 28.04.2026 року. 
Ухвалою від 24.04.2026 року відмовлено у задоволенні заяви П`ятого апеляційного адміністративного суду про забезпечення позову по справі №420/9281/26.
До суду від надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає, що виконавцем правомірно винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі передбаченому ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», як за примусове виконання рішення немайнового характеру, оскільки резолютивна частина рішення суду не містить жодних вимог щодо стягнення грошових коштів з боржника, натомість містить вимогу щодо зобов`язання вчинити певні дії. 
Тобто, судом не встановлювалось жодних сум, які належали б до виплати стягувачу та не приймалося рішення про стягнення таких сум з боржника, а за змістом ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» рішеннями немайнового характеру є рішення за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Отже, виконавчий лист Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 року № 420/12364/25 зобов`язує боржника провести нарахування та виплатити суддівську винагороду та матеріальну допомогу і не передбачає стягнення грошових коштів з боржника.
Відтак, на думку виконавця, в даному випадку має місце характер правовідносин, який не підпадає під сферу дії Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», з огляду на те, що судове рішення, що підлягає примусовому виконанню не підпадає під прямий (встановлений) порядок виконання в рамках бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», оскільки встановлює обов`язок боржника самостійно вчинити дії з розподілу бюджетних ресурсів.
Посилаючись на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 09.06.2022 року у справі №280/136/21, 14.09.2022 року у справі №280/9443/21 зазначив, що оскаржувана постанова є правомірною, а позовні вимоги П`ятого апеляційного адміністративного суду задоволенню не підлягають.
Треті особи пояснень щодо позову або відзиву до суду не надали.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року у справі №420/12364/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. 
Визнано протиправними дії П`ятого апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення та суддівської винагороди за час основної відпустки у період з січня 2025 року по квітень 2025 року, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн. 
Зобов`язано П`ятий апеляційний адміністративний суд провести нарахування та виплату судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 на підставі ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівську винагороду, матеріальну допомогу на оздоровлення та суддівську винагороду за час основної відпустки у період з січня 2025 року по квітень 2025 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений з 1 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн. 
Зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити П`ятий апеляційний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 , нарахованої виходячи з установленого на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 3028,00 грн.
07.07.2025 року Одеським окружним адміністративний судом видано виконавчий лист у справі №420/12364/25.
За заявою ОСОБА_1 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої А.І. від 23.03.2026 року відкрито виконавче провадження №80578036 з примусового виконання виконавчого листа №420/12364/25 виданого 07.07.2025 року Одеським окружним адміністративним судом.
Згідно з п.3 вказаної постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 34588,00 грн.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої А.І. від 23.03.2026 року стягнуто з боржника – П`ятого апеляційного адміністративного суду виконавчий збір у розмірі 34588,00 грн.
Не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Так, предметом спору в даній справі є правомірність прийнятої державним виконавцем постанови про стягнення з позивача виконавчого збору.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ). 
Згідно з ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Отже, відкриття виконавчого провадження свідчить про примусове виконання рішення суду, оскільки боржник його добровільно не виконав.
Відповідно до ст.2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).
Також примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору (п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.
Згідно ч.1-3 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Таким чином, виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення суду, початком якого є відкриття виконавчого провадження у справі.
Згідно з ч.4 ст.27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
При цьому, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження, а виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України за відсутності умов, передбачених ч.5, 9 ст.27 Закону №1404-VIII.
Отже, державний виконавець відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII зобов`язаний при відкритті виконавчого провадження вирішити питання про стягнення виконавчого збору, а також встановити чи примусове виконання передбачає справляння виконавчого збору і врахувати визначені законом випадки, коли виконавчий збір не стягується.
Так, судом під час розгляду справи встановлено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2026 року у ВП №80578036, державним виконавцем зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 34588,00 грн.
При цьому, вказана постанова не оскаржується позивачем, про що останній зазначає у позові.
Проте, позивач в обґрунтування протиправності постанови про стягнення виконавчого збору, посилається п.3 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», з чим погоджується суд з огляду на наступне.
Частинами 5, 9 ст.27 Закону №1404-VIII визначений вичерпний перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується, зокрема, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом №1404-VIII, та особливості їх виконання встановлює Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI (далі Закон № 4901-VI).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №4901-VI Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
Згідно з ч.1 ст.7 Закону №4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Сторонами у справі не заперечується, що стягувачем у виконавчому провадженні № 80578036 з примусового виконання виконавчого листа №420/12364/25 є ОСОБА_1 , а боржником – П`ятий апеляційний адміністративний суд. П`ятий апеляційний адміністративний суд за організаційно-правовою формою є державним органом влади, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з вимогами ч. 1 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
При цьому, Наказами Державної судової адміністрації України від 11.02.2025 року №53 та від 09.02.2026 року №60 затверджено паспорти бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів») на 2025 рік та 2026 рік, що свідчить про наявність у головного розпорядника бюджетних коштів ДСА України окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду.
Отже, суд погоджується з доводами позивача, що в даному випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI.
Враховуючи вищевикладене, виконавчий збір на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується. 
При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо правомірності прийнятої постанови із посиланням на наведену ним у відзиві практику Верховного Суду, оскільки такі посилання на практику Верховного Суду не є релевантними для даної справи, відмінність підтверджується іншим суб`єктним складом, змістом позовних вимог та нормативним обґрунтуванням позовних вимог.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості адміністративного позову П`ятого апеляційного адміністративного суду та наявності підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.03.2026 року у ВП №80578036 про стягнення виконавчого збору в розмірі 34588,00 грн.
Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Оскільки відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати - судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 262, 241-246, 287 КАС України, суд, - 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов П`ятого апеляційного адміністративного суду (просп. Лесі Українки 19-21 м. Одеса, 65039, код ЄДРПОУ 42261436) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Госпітальна, 12г м. Київ, 01023, Код ЄДРПОУ 00015622), треті особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, Київська область, 01601, код ЄДРПОУ 26255795) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.03.2026 року у ВП № 80578036 про стягнення виконавчого збору в розмірі 34588,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва