ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 р. 	Справа № 520/29119/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Семененко М.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В.) від 12.05.2026 по справі № 520/29119/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2026 позивачем ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до суду подано заяву в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій він просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області) подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю у справі № 520/29119/24.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу, та прийняти нове рішення, яким зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що ГУ ПФУ в Харківській області виконало судове рішення лише частково: здійснило перерахунок пенсії та нарахувало заборгованість у сумі 191288,07 грн, однак фактично її не виплатило, внаслідок чого рішення залишається невиконаним. Зазначає, що зміна способу виконання рішення шляхом стягнення коштів через органи Державної казначейської служби не звільняє Пенсійний фонд від обов`язку повного виконання судового рішення та не усуває необхідності здійснення судового контролю. Відмова у його встановленні суперечить принципу обов`язковості виконання судових рішень, положенням Конституції України, КАС України, практиці Конституційного Суду України та ЄСПЛ, а також порушує право позивача на ефективний судовий захист і мирне володіння майном, оскільки тривале невиконання рішення фактично позбавляє його присуджених виплат.
Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі № 520/29119/24 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 71 відсотка до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2018 з урахуванням розрахунку 71 відсотка відповідних сум грошового забезпечення.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років, за період з 01.02.2020 та з 01.02.2021, викладеної у листі № 29357-30097/К-03/8-2000/24 від 11.10.2024.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.02.2020 та з 01.02.2021 згідно довідок Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 22-1133/4.1/4.1.4/8-24 від 03.09.2024 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії станом на 29.01.2020, та № 22-1134/4.1/4.1.4/8-24 від 03.09.2024 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021, відповідно.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з 01.07.2021.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області провести нарахування та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії з 01.07.2021 року згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Харківській області залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24 залишено без змін.
Рішення суду набрало законної сили 12.06.2025.
29.08.2025 представником позивача подано до суду заяву про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24 та встановити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області суми нарахованої, проте невиплаченої заборгованості із виплати пенсії, за період, з 01.01.2018 по 30.06.2025, у розмірі 191288,07 грн.
В обґрунтування зазначеної заяви, представником позивача зазначено, що оскільки проведений ГУ ПФУ в Харківській області розрахунок заборгованості з виплати пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2025, у розмірі 284722, 66 грн, на виконання рішення суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24, охоплює розрахунок заборгованості з виплати його пенсії за період, з 01.04.2019 по 30.09.2024, у розмірі 93434,59 грн, на виконання рішення суду від 07.08.2024 по справі № 520/16571/24, то загальна сума заборгованості з виплати пенсії складає : 284722, 66 грн - 93434,59 грн = 191288,07 грн. Заперечень від ГУ ПФУ в Харківській області до суду не надходило.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 у справі № 520/29119/24 задоволено заяву представника позивача про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Змінено спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі №520/29119/24 та встановити спосіб виконання вказаного рішення шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24 суми нарахованої, проте невиплаченої заборгованості із виплати пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2025 у сумі 191288,07 грн,
28.04.2026 позивачем до суду подано заяву в порядку ст. 382 КАС України, в якій він просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24.
В обґрунтування заяви зазначено, що у встановленому законом порядку ОСОБА_1 було направлено до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області відповідну заяву, разом з виконавчим листом, щодо неухильного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24, з урахуванням ухвали цього ж суду від 23.09.2025. Проте, станом на даний час, вказане судове рішення на шкоду правам і законним інтересам ОСОБА_1 залишається невиконаним. У листі ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області № 04-22/6326 від 17.09.2025 зазначено, що боржник – ГУ Пенсійного фонду в Харківській області не обслуговується в органах Казначейства і пред`явлений до виконання лист неможливо виконати шляхом списання коштів з рахунків боржника. Відтак, позивач звертається до суду з заявою про встановлення судового контролю.
Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою від 23.09.2025 змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі № 520/29119/24 шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24 суми нарахованої, проте невиплаченої заборгованості із виплати пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2025 у сумі 191288,07 грн.
Таким чином, оскільки виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, покладено на органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та відбувається шляхом безспірного списання коштів з рахунків такого органу, а спосіб та порядок виконання такого рішення суду перебувають поза межами контролю відповідача - суб`єкта владних повноважень та від його дій або бездіяльності не залежать, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, – за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Так, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2018 з урахуванням розрахунку 71 відсотка відповідних сум грошового забезпечення; та зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.02.2020 та з 01.02.2021 згідно довідок Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 22-1133/4.1/4.1.4/8-24 від 03.09.2024 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії станом на 29.01.2020, та № 22-1134/4.1/4.1.4/8-24 від 03.09.2024 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021, відповідно; та зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області провести нарахування та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії з 01.07.2021 року згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум, набрало законної сили 12.06.2025.
Відповідно до частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі - Закон № 4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
При цьому, згідно із пунктом 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4094-IX, справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Так, згідно із частинами 1 та 2 статті 382 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX), суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частини 1-3 статті 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Розгляд звіту про виконання судового рішення повинен бути здійснено судом з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом № 4094-ІХ, в порядку письмового провадження.
Вимоги до змісту та форми такого звіту визначені у нормах частин 2 та 3 статті 382-2 КАС України.
Згідно з частинами 1 - 4 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
При цьому за змістом норм частини 5 цієї ж статті Кодексу передбачено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Аналізуючи наведені вище процесуальні норми у сукупності, Верховний Суд при розгляді звіту про виконання судового рішення, що стосується виплати заборгованості з пенсії (ухвала від 13.03.2025 у справі № 640/16655/21), висловив позицію про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання зобов`язань у межах відповідної справи. Наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення є накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, а також можливість встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення чи зміна способу і порядку його виконання. Будь-якого альтернативного варіанту дій у такому випадку у суду немає.
Колегією суддів встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24, позивачу проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2025 у розмірі 191288,07 грн.
Відомостей про здійснення позивачу фактичної виплати суми заборгованості у розмірі 191288,07 грн матеріали справи не містять.
Таким чином, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24, яке набрало законної сили 12.06.20254, станом на дату подання позивачем заяви про встановлення судового контролю (28.04.2026) залишилося невиконаним у частині виплати пенсії у розмірі 191288,07 грн.
Колегія суддів зазначає, що положення частини 3 статті 382-3 КАС України передбачають право суду за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення у разі неприйняття звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду.
Суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу (частина 9 статті 382-3 КАС України).
Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною 3 статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24 та встановлено спосіб виконання вказаного рішення шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 по справі № 520/29119/24 суми нарахованої, проте невиплаченої заборгованості із виплати пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2025 у сумі 191288,07 грн.
Відтак, станом на момент подання позивачем заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (28.04.2026) резолютивна частина рішення суду від 18.02.2025 у справі № 520/29119/24 не містила зобов`язань саме щодо виплати ОСОБА_1 пенсії, оскільки порядок його виконання змінено шляхом стягнення з відповідача заборгованості з виплати пенсії в сумі 191288,07 грн.
Як наслідок, у пенсійного органу з 23.09.2025 відсутні зобов`язання з виплати ОСОБА_1 із здійсненням перерахунку та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2018 з урахуванням розрахунку 71 відсотка відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.02.2020 та з 01.02.2021 згідно довідок Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 22-1133/4.1/4.1.4/8-24 від 03.09.2024 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії станом на 29.01.2020, та № 22-1134/4.1/4.1.4/8-24 від 03.09.2024 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021, відповідно та зобов`язання провести нарахування та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії з 01.07.2021 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки спірна сума заборгованості буде стягуватись відповідно до приписів Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
У розумінні частини 1 статті 3 Закону України ''Про гарантії держави щодо виконання судових рішень'' виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Приписами частин 2, 4 вказаної статті Закону України ''Про гарантії держави щодо виконання судових рішень'' передбачено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України ''Про гарантії держави щодо виконання судових рішень'' закріплено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845), визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Водночас, пунктами 24, 49 Порядку встановлено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.
Міністерство фінансів України відповідає за складання Бюджетної декларації та проекту закону про Державний бюджет України, визначає основні організаційно-методичні засади бюджетного планування, що використовуються для розроблення Бюджетної декларації та проекту Державного бюджету України (частина 2 статті 32 БК України).
Пунктом 9 розділу VI Прикінцевих положень БК України передбачено, що безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) на виконання рішень судів здійснюється з часу встановлення щодо таких видатків бюджетних призначень у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) або у змінах до них.
Отже, рішення суду про стягнення з державного органу коштів, у якого відсутня окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду виконується органом казначейства у порядку черговості на підставі виконавчого документу за рахунок виділених коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відтак, судове рішення в частині стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області грошової суми у розмірі 191288,07 грн повинно скеровуватись до органів Казначейства на примусове (без будь-якого волевиявлення боржника чи вчинення ним будь-яких дій) стягнення грошових коштів на користь позивача.
Отже, станом на дату подання ОСОБА_1 заяви про встановлення судового контролю (28.04.2026), у відповідача відсутні зобов`язання із здійсненням перерахунку та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2018 з урахуванням розрахунку 71 відсотка відповідних сум грошового забезпечення; та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.02.2020 та з 01.02.2021 згідно довідок Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 22-1133/4.1/4.1.4/8-24 від 03.09.2024 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії станом на 29.01.2020, та № 22-1134/4.1/4.1.4/8-24 від 03.09.2024 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021, відповідно; та зобов`язання провести нарахування та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії з 01.07.2021 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки виплата суми такої заборгованості відбувається шляхом безспірного списання коштів з рахунків такого органу, тобто у спосіб та порядок, що перебувають поза межами контролю відповідача-суб`єкта владних повноважень та від його дій або бездіяльності не залежать.
За таких обставин, враховуючи те, що на момент подання позивачем заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справи № 520/29119/24 було змінено порядок та спосіб його виконання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 по справі № 520/29119/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло   М.О. Семененко